Ухвала
29 січня 2021 року
м. Київ
справа № 757/52893/19-ц
провадження № 61-253ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василевська Карина Миколаївна, на ухвалу Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А., від 03 грудня 2020 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми пені та відсотків,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - 
АТ КБ «ПриватБанк», банк) про стягнення пені та процентів.
Позов обґрунтований тим, що рішенням Оболонського районного суду 
від 10 липня 2018 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових вкладів за депозитними договорами в розмірі 27 793,66 доларів США, стягнення 3% річних за період з 23 червня 2013 року по 24 жовтня 2016 року в розмірі 40 967,99 грн. Проте відповідач зазначене рішення не виконує.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь пеню відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 3% за кожен день прострочення 
з 25 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року в сумі 893 844,10 доларів США та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 2 448,46 доларів США.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва, у складі судді Бусик О. Л., від 07 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з 
АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 
69 670 грн, 3% річних у розмірі 2 448,46 доларів США, у задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василевська К. М., подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду, у складі судді Кирилюк Г. М.,
від 25 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження.
АТ КБ «ПриватБанк» подало клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №320/5115/17.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року клопотання АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, зупинено провадження у справі 
№ 757/52893/19-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду в справі № 320/5115/17 судового рішення у подібних правовідносинах.
04 січня 2021 року засобами поштового зв`язку представник 
 ОСОБА_1 - адвокат Василевська К. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 
2020 року в справі № 757/52893/19-ц, в якій просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 12 січня 2021 року справу передано судді-доповідачу.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.
Заявник вважає, що розгляд Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17 не перешкоджає розгляду справи № 757/52893/19-ц. Звертає увагу, що зупинення провадження у справі порушить право позивача на розумні строки розгляду справи.
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Ухвала апеляційного суду про зупинення провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні питання про зупинення провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку (пункт 14 частини першої статті 253 ЦПК України).
Апеляційний суд у достатній мірі мотивував необхідність зупинення провадження, врахувавши предмет спору в розглядуваній справі та справі № 320/5115/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів, трьох процентів річних та неустойки (пені) за договорами банківських вкладів, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду та прийнята до розгляду згідно ухвали від 15 вересня 2020 року.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд погоджується із доводами заявника щодо необхідності розгляду справи в розумні строки, разом із тим відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є не лише своєчасний, а й справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При зупиненні провадження у справі № 757/52893/19-ц до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17, яка передана на розгляд Великої Палати для вирішення виключної правової проблеми та встановлення підстав для відступу від попередніх висновків Великої Палати, апеляційним судом не порушено баланс інтересів сторін і дотримано пропорційність між своєчасним розглядом справи та іншими завданнями цивільного судочинства. 
Посилання заявника на відсутність підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України для зупинення провадження у справі, на правильність висновків апеляційного суду не впливають, оскільки згідно оскарженої ухвали провадження у справі № 757/52893/19-ц зупинено не на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, а на підставі пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України.
З огляду на викладене касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про зупинення провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василевська Карина Миколаївна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 757/52893/19-ц.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               В. В. Шипович
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта