УХВАЛА

15 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/1652/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Кондратова І.Д., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій"

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Алєєва І.В.) 
від 12.10.2020,
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Агрикова О.В., судді - Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.) 
від 20.01.2021,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренландія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій"
про стягнення 519 632, 15 грн,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Гренландія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" про стягнення 519 632, 15 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) за неналежне виконання умов договором поставки №01/08/2018 від 01.08.2018 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" на користь ТОВ "Гренландія" заборгованість за договором - 419  730,32 грн, 3 % річних - 12  395,71 грн, інфляційні втрати - 7  722,04 грн, 79  780,08 грн - пені та витрати зі сплати судового збору.  

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 у справі № 910/1652/20 скасовано частково та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Міжнародна інноваційна компанія нових технологій» на користь ТОВ «Гренландія» заборгованість - 419  734, 32 грн, 3% річних - 12  372,03 грн, інфляційні втрати - 7  723, 04 грн, 79  515, 44 грн - пені та витрати зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

10.02.2021 ТОВ "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі №910/1652/20 і просило вказані судові рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 431  465,23 грн та ухвалити нове рішення, яким у позові в цій частині відмовити. В частині стягнення 87  879,60 грн оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, згідно з яким, зокрема, змінено підстави касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції. 

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення 519 632, 15 грн, що становить менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (1 135 000,00 грн). При цьому, касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Необхідність відкриття касаційного провадження у справі скаржник обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема, щодо доказування та тлумачення відображення в податковій звітності обома та/або однією зі сторін податкового кредиту/зобов`язань з ПДВ, на підтвердження зобов`язань по спірним взаємовідносинам, в разі наявності спору між сторонами, що потребує висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах. 

Відповідач також вказує, що справа має виняткове значення для останнього, оскільки ТОВ «МІКОНТ» має напрацьовану роками репутацію доброчесного контрагента та постачальника для підприємств державного сектору економіки, які здійснюють закупівлю товарів за тендерами При цьому, стягнення за оскаржуваними судовими рішеннями коштів призведе до звільнення працівників та повного зупинення підприємства.

Розглянувши наведені скаржником доводи в обґрунтування наявності правових підстав для розгляду цієї справи у касаційному порядку, Суд вважає їх необґрунтованими. По суті всі доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи та в цілому до заперечення результату розгляду справи судами попередніх інстанцій.  

Колегія суддів зазначає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи, отже наведені у касаційній скарзі мотиви не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за яких судові рішення у справах з ціною позову менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, а отже й підстави для відповідних висновків у суду касаційної інстанції відсутні.

Суд зауважує, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі №910/1652/20, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню. 

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, статтею 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/1652/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі №910/1652/20 надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                           Л. Стратієнко

Судді                                                                                                        О. Кібенко

                                                                                                                       І. Кондратова