П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/5831/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року, ухвалене у письмовому провадженні у м.Одесі за правилами загального позовного провадження  у справі за позовом   ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення індексації

В С Т А Н О В И Л  А :

У липні 2020  року позивач  звернувся до суду з   позовом до відповідача та просив  визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.07.2018 року включно, стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2018 року включно в сумі 107348,65 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 року №1078. 
В обґрунтування позову зазначалось, що  що  бездіяльність Військової  частини    щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення є протиправною, оскільки  індексації грошового забезпечення  є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада                  2020  року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1  індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, Військова частина НОМЕР_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги  зазначено,  що   судом першої інстанції не враховано того факту, що на визнання базового місяця для нарахування індексації військовослужбовцям впливали зміни розмірів всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мали постійний характер, в тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди, щомісячної премії тощо.  Також, апелянт звертає увагу на роз`яснення Мінсоцполітики №10685/0/14-15/10 від 16.07.2015 року, №252/10/136-16 від 09.06.2016 року, №48/0/66-17 від 08.08.2017 року,  в яких зазначено, що проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Також, апелянт посилається на роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 про зупинення нарахування індексації грошового забезпечення.
У відзиві  на апеляційну скаргу позивач  просить рішення суду першої залишити без змін. Позивач зазначає, що те що відповідач не спланував і не здійснював  витребування бюджетних коштів на виплату індексації грошового забезпечення не може трактуватись, як відсутність  бюджетних асигнувань, кошторисних призначень чи бюджетних коштів, тому посилання   апелянта  на відсутність фінансового ресурсу  для здійснення фінансування, а саме індексації, є необґрунтованим. Тому, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;              2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено,   ОСОБА_1  у період з 08.06.2015 року по 31.07.2018 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
З огляду на наявні в матеріалах справи довідку про додаткові види грошового забезпечення, що видана ОСОБА_1 , позивачу у період з           01.12.2015 року по 31.07.2018 року включно індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася.
Також, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 135 від 31.07.2018 року (по стройовій частині), під час виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення, індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2018 року включно ОСОБА_1 не виплачена.
21.04.2020 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення у вказаний вище період у сумі 86054,90 грн.
Відповідно до листа № 731 від 26.05.2020 року, відповідач повідомив позивача про те, що індексація грошового забезпечення здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про індексацію грошових доходів населення», а також, Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078. Разом з цим, сума індексації, вказана у зверненні позивача є необґрунтованою, жодного розрахунку та підстав нарахування у зверненні на наведено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що  з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року розміри посадових окладів військовослужбовців були незмінними, а тому січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення  позивачу  у період з 01.12.2015 року по  28.02.2018 року включно, а тому дії відповідача, щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у вказаний період є протиправними.  Також, суд дійшов висновку про відсутність  підстав  для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року, оскільки у вказаний період індекс споживчих цін не перевищував 103%. Також, судом першої інстанції відмволено в задоволенні позву в частині стягнення індексації, оскільки  розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача.
Колегія суддів вважає такі висновки суду частково  правильними, проте рішення суду підлягає зміні, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17 .
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по                 28.02.2018 року, а відтак позовні вимоги в цій частині правильно  задоволені судом першої інстації.
Проте, щодо позовних вимог в частині застосування при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015р.  по  28.02.2018р. року включно січня 2008 року як базового місяця,   з  урахуванням абзацу 4  п.5 постанови  Кабінету Міністрів України від  17.07.2003р.  №1078  слід зазначити наступне.
На момент початку невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, пункт 5 Порядку № 1078 передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Разом з цим, колегія судів зазначає, що відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.
За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку позивача не повинен застосовуватись.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Окрім того, виходячи з положень ст.5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. 
Оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця, з яким він не погоджується, не є порушеним.
Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 2008 року»   відсутні.
          Колегія суддів не приймає посилання Військової частини НОМЕР_1  на роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 про зупинення нарахування індексації грошового забезпечення до окремого роз`яснення, адже це суперечить частині 1 статті 7 КАС України, яка передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, враховуючи, що встановлення місяця підвищення (базового місяця) у відповідності положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» відноситься до компетенції Військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів вважає, що у даному випадку слід змінити рішення суду першої інстанції в частині застосування базового місяця - «січень 2008 року».
З огляду на викладене,  суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1  є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, проте висновки суду щодо зобов`язання відповідача нарахувати на виплатити індексацію грошового забезпечення, враховуючи базовий місяць - січень                  2008 року є передчасним, тому  підлягають виключенню із мотивувальної та резолютивної частини судового рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування висновку суду з викладених вище мотивів.
Керуючись  ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т  А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу   Військової частини НОМЕР_1   - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада                  2020   року - змінити у мотивувальній частині,  з мотивів, викладених у цій постанові.
Абзац 3 резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від  12 листопада 2020 року змінити та викласти в наступній редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року». 
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від                           12 листопада 2020 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець