ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/5843/20
          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузнецова В.О.,
суддів Чередка А.Є., Коваль Л.А. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління держпраці у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2020 (рішення підписано 18.12.2020, Суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі 
за позовом Криворізького міськрайонного центру зайнятості, м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області 
до Головного управління держпраці у Дніпропетровській області, м. Дніпро 
про стягнення 21 949,19 грн
ВСТАНОВИВ:
        І. Короткий зміст і підстави позовних вимог
Криворізький міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просив стягнути з Головного управління держпраці у Дніпропетровській області кошти у сумі 21 949,19 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок поновлення ОСОБА_1 на роботі на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №160/12776/19, позивач набув право на стягнення з відповідача як роботодавця застрахованої особи страхових коштів, виплачених раніше на користь такої особи, у розмірі 21 949,19 грн, як допомога по безробіттю за період з 16.01.2020 по 10.04.2020.
         ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2020 у даній справі позовні вимоги Криворізького міськрайонного центру зайнятості до Головного управління держпраці у Дніпропетровській області про стягнення 21 949,19 грн задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління держпраці у Дніпропетровській області на користь Криворізького міськрайонного центру зайнятості кошти у сумі 21 949,19 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі  2 102,00  грн.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що в силу наявності факту на роботі працівника відповідача за рішенням суду, виплачені суми допомоги підлягають стягненню з відповідача на підставі ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
         ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи
          3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
          Головне управління держпраці у Дніпропетровській області, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
          Аргументуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що ОСОБА_1 при розгляді справи №160/12776/19 Дніпропетровським окружним адміністративним судом не повідомив суд та інших учасників судової справи про отримання ним коштів у вигляді допомоги по безробіттю. 
          Таким чином, на думку відповідача, при ухваленні рішення від 06.04.2020 у справі №160/12776/19 про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.12.2019 по 06.04.2020, судом не були досліджено обставини щодо отримання ОСОБА_1 коштів у вигляді допомоги по безробіттю в період з 16.01.2020 по 10.04.2020.  
          За твердженням скаржника, у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою.
          Задоволення позовних вимог у даній справі призвело до притягнення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до подвійної відповідальності, що суперечить приписам ст.61 Конституції України та подвійного стягнення з Державного бюджету України, а саме, одночасної виплати стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 35 404,56 грн при поновленні на роботі (за період з 19.12.2019 по 06.04.2020), яке здійснено 15.10.2020 Управлінням Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Дніпра та стягнення 21 949,19 грн (за період з 16.01.2020 по 10.04.2020) за вимогою Криворізького міськрайонного центру зайнятості як виплати допомоги по безробіттю.
        3.2 Доводи інших учасників справи
        У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.
          В обґрунтування своєї правової позиції позивач вказує, що відповідно до положень ч.4 ст.35 Закону  України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі.
          Позивач вважає безпідставними доводи скаржника про притягнення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до подвійної відповідальності, оскільки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю), є різними видами виплат.
ІV. Апеляційне провадження
        4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді
     Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021 відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Головного управління держпраці у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2020; постановлено розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.
       4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами
Згідно наказу Головного управління держпраці у Дніпропетровській області № 616-К від 09.12.2019 ОСОБА_1 було звільнено з посади головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління.  
09.01.2020   ОСОБА_1 звернувся до Криворізького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, на підставі якої його взято на облік (а.с. 6).  
Згідно п.8 персональної картки № 047020010900091 ОСОБА_1 перебував на обліку в Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітний з 09.01.2020 по 07.04.2020.
Центром зайнятості, відповідно до статей 22,23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування па випадок безробіття", ОСОБА_1  було призначено допомогу по безробіттю.
За період з 16.01.2020 по 06.04.2020 було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 21 949,19 грн, що підтверджується додатком №4 до персональної картки № 047020010900091 ОСОБА_1 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі" (а.с.7-8).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 160/12776/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування висновку та наказу: визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в частині оцінювання результатів діяльності державного службовця ОСОБА_1 , що затверджений наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 09.12.2019 №615-к "Щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" у 2019 році; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 09.12.2019 №616-к "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з 19.12.2019; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з 19.12.2019; стягнуто з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 39788766) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.12.2019 по 06.04.2020 включно у розмірі 35 404,56 грн. (тридцять п`ять тисяч чотириста чотири гривні п`ятдесят шість копійок); стягнуто з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 39788766) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок); стягнуто з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 39788766) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати пов`язані із переїздом до іншого населеного пункту у розмірі 992,34 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні тридцять чотири копійки).
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 №  160/1276/19 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року залишено без змін.
30.07.2020 Криворізьким міськрайонним центром зайнятості направлено лист №01-10/6589 від 30.07.2020 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з проханням повернути сплачене ОСОБА_1 забезпечення, у зв`язку з залишенням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі №160/12776/19 без змін, згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020.
02.09.2020 позивачем отримано відмову у задоволенні вимог без відповідного рішення суду, що і стало причиною звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.
          4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі
         Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
        Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1. ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.
За приписами ч.1 ст.2 Закону України "Про зайнятість населення" відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.
Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення", безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.
Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи (п.2 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення").
          Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення").
          Згідно з положеннями ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
У пункті 1 ч.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
          Страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу (п.8 ч.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.
Статтею 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування  на випадок безробіття" передбачені види забезпечення та соціальні послуги, до яких зокрема відноситься допомога по безробіттю.
          Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.
ОСОБА_1 на підставі його заяви надано статус безробітного з 16.01.2020.
Згідно п.2 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
Згідно ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі це - відновлення працівника на колишній роботі і в колишній посаді у разі його незаконного звільнення.
Питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993р. №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.
Згідно з пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 поновлено на роботі згідно наказу № 211-к від 07.04.2020 "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ", який прийнято внаслідок прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення від 06 квітня 2020 року у справі № 160/12776/19 про поновлення гр. ОСОБА_1 на займаній посаді з 19 грудня 2019 року.
Відповідно до ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування  на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем фонду про прийняття його на роботу (ч.1 ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").
Згідно ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Обов`язок роботодавця відшкодувати фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.
Як встановлено судами, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 160/12776/19, зокрема, поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з 19.12.2019, тобто визнання незаконним звільнення, яке було підставою для втрати останнім заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для виплати йому допомоги по безробіттю.
Позивач, після отримання інформації про поновлення ОСОБА_1 на роботі, 10.04.2020 наказом Центру № НТ200410 припинив реєстрацію ОСОБА_1 як безробітного та припинив виплату допомоги по безробіттю з 07.04.2020 (додаток до персональної картки безробітного міститься в матеріалах справи).
Таким чином, ОСОБА_1 перебував на обліку в Центрі як безробітний з 09.01.2020 по 07.04.2020 та отримував допомогу по безробіттю в період з 16.01.2020 по 06.04.2020, що підтверджується копією додатку до персональної картки (ПК) про прийняті рішення щодо нарахувань та платежів і копією розрахунку допомоги по безробіттю за період з 16.01.2020 по 06.04.2020 долучених до матеріалів позовної заяви.
За вказаний період, згідно з наданим позивачем розрахунком у період перебування (реєстрації) на обліку в центрі зайнятості та нарахування допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю в розмірі 21949,19 грн.
Враховуючи, що рішенням суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 було поновлено на посаді, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення у відповідності до ч.4 ст.35 Закону  України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про притягнення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до подвійної відповідальності, оскільки види юридичної відповідальності відповідача перед незаконно звільненим   ОСОБА_1 та перед центром зайнятості є різними, що не суперечить приписам ст.61 Конституції України.
Так, виплачена допомога по безробіттю у розмірі 21 949,19 грн, стягнення якої є предметом даного спору, підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача відповідно до ч.4 ст.35 Закону України  "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Водночас, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 35 404,56 грн, стягнута за рішенням суду з відповідача на користь ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.235 Кодексу Законів про працю.
Пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду про поновлення його на роботі, не позбавляло останнього права на отримання допомоги по безробіттю до моменту поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати вартість фактично здійснених ОСОБА_1 соціальних виплат на підставі ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" за період з моменту реєстрації останнього, як безробітного до зняття з обліку внаслідок поновлення його на роботі.
     4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
    Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині та додаткового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягають залишенню без змін.
       4.5 Розподіл судових витрат
          Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
         Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          У задоволенні апеляційної скарги Головного управління держпраці у Дніпропетровській області відмовити.
          Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2020 у справі №904/5843/20 залишити без змін.
       Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
      Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

         Головуючий суддя                                                              В.О.Кузнецов

         Судді                                                                                      А.Є.Чередко

                                                                                                         Л.А.Коваль