П О С Т А Н О В А
                                        І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
01 лютого 2021року                                                                                  м. Київ
         
 Справа № 372/3465/13-ц
 Провадження: № 22-ц/824/1246/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.
секретар Гулієв М.Д.о,
 
 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 
на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Потабенко Л.В.,
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання
 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
  
                                                 в с т а н о в и в :
 
У вересні 2020 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.06.2013 року рішенням Обухівського районного суду позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредиту у розмірі 80730 грн. 98 коп., заборгованість по комісії у розмірі  7333 грн. 25 коп., сплачений судовий збір 880 грн. 64 коп., а всього стягнуто 88944 грн. 87 коп. 23.06.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2268/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 9/ПВ-07 від 10.01.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». У зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні виникла необхідність у заміні сторони у виконавчому провадженні, що й стало причиною для звернення до суду з даною заявою. Обґрунтовуючи вимоги щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, заявник посилався на те, що згідно з інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_2 відсутні та на примусовому виконанні не перебувають. Згідно акту приймання передачі оригіналів документів до договору про відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів банком ТОВ  «ФК «Еліт фінанси» не передавались, тобто, у заявника та у первісного стягувача оригінали виконавчих листів відсутні. Окрім того, початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк», яка передбачає припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, вплинуло на факт втрати оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено.
Замінено стягувача АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».
Видано дублікат виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Не погодившись із таким судовими рішенням, ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, чим порушив норми процесуального права, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_2 померла, а тому відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю. Пунктом 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Оскільки ОСОБА_2 померла, видача дублікату виконавчого листа ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не несе ніяких юридичних наслідків. Також  суд незаконно задовольнив вимогу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, виконавчий лист був виданий Обухівським районним судом Київської області 16 січня 2014 року, тобто, протягом трьох років з вищевказаної дати стягувач - ПАТ «Дельта Банк» мав пред`явити виконавчий лист до примусового виконання, однак таких дій не вчинив.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 та відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Вирішуючи порушене заявником питання, суд першої інстанції встановив, що 14.06.2013 року рішенням Обухівського районного суду Київської області позов АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково, та стягнуто  з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредиту у розмірі 80730,98 грн, заборгованість по комісії у розмірі 7333,25 грн та сплачений судовий збір у розмірі  880,64 грн, а всього  88 944,87 грн.
16.01.2014 року Обухівським районним судом Київської області у даній справі видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 
23.06.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2268/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями,передбаченими кредитним договором № 9/ПВ-07 від 10.01.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».
Відповідно до інформаційної довідки за виданим Обухівським районним судом Київської області виконавчим документом у цивільній справі № 372/2078/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості виконавче провадження на виконанні не перебуває.
Згідно Акту приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимог оригінал виконавчого листа переданий банком до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не був. Оригінал виконавчого документа у заявника відсутній.
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд першої інстанції виходив із положень статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України. Оскільки оригінал виконавчого листа не був переданий банком ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд вважав за необхідне задовольнити вимогу заявника щодо видачі дублікату зазначеного виконавчого листа. Зважаючи на перебування АТ «Дельта банк» у процедурі ліквідації, яка передбачає припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій ФГВФО з відчуження великої кількості активів, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.  
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.
У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та у постанові Верховного Суду у постанові від 18 лютого 2020 року  у справі № 2-1216/09.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто,може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
З огляду на викладене, є правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Однак, колегія суддів не може погодитись із висновками суду щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.
Згідно ч. 1ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема,виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Така  правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15 та від 21 січня 2019 року у справі №916/215/15-г).
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено. 
Отже, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.
 Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1, 2ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Як убачається із матеріалів справи, 16.01.2014 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , тобто, строк для його пред`явлення сплив 16.01.2017 року.
Заявник, обґрунтовуючи втрату оригіналу виконавчого листа, зазначав, що згідно з інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників виконавчі провадження щодо   боржника ОСОБА_2 відсутні та на примусовому виконанні не перебувають. Згідно акту приймання передачі оригіналів документів до договору про відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів банком ТОВ  «ФК «Еліт фінанси» не передавались, тобто, у заявника та у первісного стягувача оригінали виконавчих листів відсутні.
Однак, на підтвердження вищезгаданих обставин заявникомне надано належних та допустимих доказів, зокрема, щодо факту відсутності (втрати) у первісного стягувача оригіналів виконавчих листів.
 Встановлено, що ПАТ «Дельта банк» отримало виконавчий лист за вказаною справою ще у січні 2014 року. Проте, у суду відсутні відомості чи відкривалось виконавче провадження відносно ОСОБА_2 , та чи пред`являвся взагалі виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк.
Не можуть бути прийняті до уваги доводи заявника про те, що початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк», яка передбачає припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, стало причиною втрати оригіналу виконавчого листа та пропущення процесуальних строків з огляду на наступне.  
Так, відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».
Однак, як зазначено вище, первісний стягувач отримав виконавчий лист ще у січні 2014 року, тобто, за півтора року до початку процедури ліквідації банку. Протягом цього часу виконавчий лист міг бути як пред`явлений до виконання, а в подальшому повернутий стягувачу з підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження», так і взагалі не пред`явлений до виконання. 
Оскільки, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності його втрати, предметом доказування у даному випадку є факт втрати виконавчого листа.
Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа або посилань на обставини, за яких, коли і ким було втрачено виконавчий лист, всупереч положенню ст.81 ЦПК України заявник суду не навів, що є підставою для відмови в задоволенні даної вимоги.
Оскільки питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник пов`язує із втратою виконавчого листа, тому колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви і в цій частині.
Відмовляючи у задоволенні вказаної частини заяви, колегія суддів ураховує, щозаявникомне надано належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивної неможливості первісного стягувача вчинити усі можливі дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені чинним законодавством України, або вчинення відповідних дій, які не привели до виконання рішення у справі.
Слід відмітити, що процедура ліквідації банку не є поважною причиною чи аксіомою для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду.
На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, не в повному обсязі з`ясував обставини справи, у зв`язку з чим дійшов невірних висновків щодо задоволення вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Посилання скаржника на те, що виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 в даному випадку не має правового  значення, оскільки у суду відсутні відомості чи відкривалось виконавче провадження відносно померлої ОСОБА_2 , та чи пред`являвся взагалі виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк. 
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи, а тому колегія суддів доходить висновку про те, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року підлягає скасуванню в частині вирішення вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цих вимог. В іншій частині оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін. 
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376,  381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року в частині вирішення вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.
В решті ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

 
Головуючий                                                                                             Т.О. Невідома

Судді                                                                                                         Д.Р. Гаращенко

                                                                                                              А.А. Пікуль