Кропивницький апеляційний суд 

Справа № 33/4809/42/21               Головуючий у суді І інстанції: Поступайло В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП         Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А,. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду                                                         Бондарчук Р.А., 
з участю: 
особи, яка притягується до відповідальності                  ОСОБА_1 ,
представника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Іващенко О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільшанка Кіровоградської області, з повною вищою освітою, яка працює ріелтером ФОП ОСОБА_2 заміжня, має на утриманні 1 малолітню дитину, проживає та зареєстрована: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 06.11.2020 року о 22 год. 07 хв. по вул. .Ігіта Гаспаряна, 2 у м .Кропивницькому керувала транспортним засобом «Kia Soul», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя) та в присутності двох свідків відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою направити справу на новий розгляд або закрити провадження. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що 06.11.2020 вона дійсно керувала транспортним засобом і рухалася з аптеки додому, оскільки у її малолітньої доньки була висока температура, і вона їздила за ліками та за водою для пиття. 
Біля магазині вона зустріла сусідів, які дізнавшись, що вона їде додому, попрохали, щоб вона їх також підвезла поближче до їх місця проживання. 
Тільки вона від`їхала від магазина, як її було зупинено екіпажем працівників поліції і потім на місце також під`їхав другий екіпаж поліції. Вона їм пояснила, що у неї вдома перебував хвора малолітня донька і вона терміново везе ліки та поспішає. 
Після чого поліцейські почади здійснювати на неї психологічний тиск, говорячи, що вона можливо переводжу заборонені речі та інше, а потім поліцейський сказав, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння і їй потрібно везти у лікарню на медичний огляд. Вона знов почала пояснювати, що спиртні напої не вживала та поспішаю до дитини, але її сказали, якщо вона відмовитися продувати «Драгер» та їхати до лікарні, то її відпустять, на що вона погодилась. 
Незважаючи на її згоду, поліцейський почав складати протокол та пояснив, що її буде позбавлено прав за відмову продуття «Драгера» та накладено штраф. Вона почала вимагати, щоб все-таки мені надали можливість продути «Драгер», але їй було відмовлено та поліцейський дописав протокол, віддав особисті документи і вони поїхали.
В судовому засіданні вона пояснювала, що після психологічного тиску з боку поліції, їй в спокійній обстановці були роз`яснені права та наслідки відмови, які відразу не було роз`яснено, вона вимагала ще до повного складання протоколу продути «Драгер» та обстеження в медичному закладі, але її вимогу було проігноровано.
Також було подано заяву до суду про виклик та опитування свідків, але судом було опитано лише ОСОБА_3 , яка підтвердила її показання, але суд не прийняв до уваги її свідчення, а свідка ОСОБА_4 не було опитано зовсім.
Зазначає про те, що 06.11.2020 вона не вживала спиртні напої і про це вона також повідомляла працівникам поліції. Крім того, їй не було роз`яснено права працівниками поліції, а саме, що вона має право скористатися юридичною допомогою, а також наслідки відмови від продуття приладу «Драгер». 
Більш того суд першої інстанції у судовому рішенні спирається на докази які є недопустимими. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Відповідно до ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 
Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 
17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). 
У рішенні ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, Суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції та, відповідно, й ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.
Крім того, у п. 21 рішення «Надточій проти України» від 15.05.2009 року Суд зазначає, що (український) Уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вбачає необхідність розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обвинувачення за вказаною правовою нормою, з усіма гарантіями, закріпленими в ст. 6 Конвенції та, ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України. 
Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в Мінюстом України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій в розділі IX викладені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.п. 1, 12 р.2 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.
Згідно положень ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.
Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, у разі відмови водія на місці зупинки така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), у разі відмови водія в медичному закладі цей факт засвідчується лише за участі працівника медичного закладу, що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.
Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 ч. 1 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Проте, вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно  ОСОБА_1 не перевірив.
Згідно ст.ст. 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати особисто, чи було вчинене адміністративне правопорушення, а в постанові по справі навести опис встановлених ним обставин за результатами розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції адвокат Іващенко О.П. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Зазначив, що після зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівники поліції, які відразу накинулися на неї, повідомили, що вона має ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснивши при цьому його порядок. 
Оскільки вона поспішала додому до малолітньої дитини, якій везла ліки, рознервувалася через поведінку працівників поліції та присутність великої кількості незнайомих людей, їй належним чином не роз`яснили порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від його проходження, у стані алкогольного сп`яніння вона не була та алкогольні напої не вживала, тому відмовилася у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Проте, коли працівники поліції складали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення та один із поліцейських повідомив, що у зв`язку з цим її можуть позбавити посвідчення водія та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, вона погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, на що їй відмовили.

В суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Зазначали, що вона поспішала додому до малолітньої дитини, у якої була підозра на короно вірус, а тому за порадою сімейного лікаря терміново везла ліки, які придбала в цілодобовій аптеці, малолітній семирічній дитині, яка залишилася дома сама.
Дійсно вона через належну освітленість автошляху забула включити ближнє світло фар. Після зупинки вона, рознервувалася через поведінку працівників поліції, які безпідставно наполягали, що за кермом автомобіля була пасажир ОСОБА_4 . При цьому вона наполегливо пояснювала, що за кермом була саме вона, проте їй не вірили та хотіли затримати ОСОБА_4 , у якої при собі не було ніяких документів.
Вказала, що алкоголь вона взагалі не вживає за станом здоров`я, оскільки тривалий час лікується та перебуває на обліку в наркодиспансеру.
При цьому, їй спочатку належним чином не роз`яснили порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від його проходження, у стані алкогольного сп`яніння вона не була та алкогольні напої не вживала, тому відмовилася у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Проте, коли працівники поліції почали складали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення та один із поліцейських повідомив, що у зв`язку з цим її можуть позбавити посвідчення водія та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, вона погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі. Також вона попрохала, на шляху до медичного закладу завезти ліки дитині, оскільки її будинок знаходився за квартал від місця зупинки, але їй відмовили.
Вказує, що відеозапис переглянутий в суді апеляційної інстанції є неповним та вибірковим, оскільки її фактично тримали більше ніж на півтори годин. 
Уточнила, що після її відмови від підписання протоколу, працівники поліції не відсторонили її від керування транспортним засобом та дозволили продовжувати рух та відвезти ліки дитині.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначила, що 06.11.2020 року о 22.00 год. вона біля аптеки разом з подругою ОСОБА_4  зустріла свою сусідку ОСОБА_1 , яка запропонувала підвезти їх додому.
Через деякий час автомобіль під керування ОСОБА_1 зупинили працівники поліції через те, що не було включено ближнє світло фар. Вона навіть не зрозуміла причину зупинки, оскільки дорога належним чином освітлювалася.
 Працівники поліції погрожували скласти на всіх протоколи про адміністративне правопорушення за відмову у наданні документів, які посвідчують особу посилаючись на карантин та причетність до адміністративного правопорушення, при цьому стверджували, що за кермом перебувалаОСОБА_4 , не зважаючи на те, що  ОСОБА_1 підтверджувала, що за кермом перебувала вона.
При цьому, працівник полівці вів себе дуже зухвало, на пояснення стосовно того, що вона не водій, а пасажир, він не реагував та застосував стягнення у виді попередження. 
В той момент ОСОБА_1 , поспішала додому, оскільки у її дитині була температура та їй необхідно було надати ліки. Працівники поліції накинулися на ОСОБА_1 , яка та відвівши її у сторону, розмовляли з підвищеним тоном, після чого відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких роз`яснень. Лише після цього, зрозумівши що відбувається ОСОБА_1 погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте їй повідомили, що вона вже відмилася проходити огляд та нічого змінити не можна.
Вказує, що ОСОБА_1 не вживає взагалі алкоголь, оскільки за станом здоров`я через важку хворобу їй це протипоказано

В суді апеляційної інстанції було досліджено диск фіксації адміністративного правопорушення, згідно якого  ОСОБА_1 дійсно відмовилася в присутності свідків від проходження огляду на алкогольного сп`яніння на місці зупинки, мотивуючи це тим, що у неї хвора малолітня дитина і вона поспішає додому. (При цьому стан здоров`я  ОСОБА_1 об`єктивно підтверджується наданими листками непрацездатності серій: АЛГ №022710, АК № 384725, АКА №384855.)
Досліджений диск є неповним записом події, з перервами та з суттєвою різницею у часі між записами. Апеляційним судом за клопотанням захисника з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області було витребувано повний запис відеоматеріалів з нагрудних камер поліцейського, проте було надіслано аналогічний наявному відеозапис з окремими непослідовними записами, що містять значні перерви. 
За таких підстав, дослідженими матеріалами не спростовано твердження  ОСОБА_1 про те, що вона погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3 наданими під присягою у суді апеляційної інстанції), однак інспектором поліції відмовлено  ОСОБА_1 від проходження огляду з посиланям на те, що вона вже відмовився в приступності 2 свідків. 
Крім того, поліцейським не було роз`яснено  ОСОБА_1 право на правову допомогу захисника, а також те, що відмова від проходження огляду є в присутності свідків є остаточною. 
       За таких підстав, працівник поліції повинен був реалізувати право  ОСОБА_1 на проходження такого огляду в медичному закладі. 
       Крім того, судом апеляційної інстанції для повного та всебічного з`ясування обставин справи апеляційним судом двічі викликались в судове засідання свідки  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , протев судові засідання двічі не з`явилися із невідомих суду причин, що апеляційний суд розцінює, як небажання вказаних осіб підтвердити в суді фактичні обставини даної справи. 
Тобто, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було доведено, що відмова  ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння була отримана з дотриманням положень ст. 266 КУпАП.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що після складання протоколу за ст. 130 КУпАП працівники поліції не відсторонили  ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та дозволили продовжувати рух.

А тому, апеляційні вимоги захисту стосовно неналежного виконання поліцейським своїх обов`язків, зокрема щодо вжиття заходів стосовно проходження  ОСОБА_1 , є такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. 
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, протокол складено з порушенням вимог КУпАП та відмова водія  ОСОБА_1  від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована за порушеннями, оскільки фактично не виконали  вимогу  ОСОБА_1 про проведення огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях  ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Наведені факти свідчать про відсутність обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину та оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП КУпАП , суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності з п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанова районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2020 року, про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати. 
На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити провадження у праві про притягнення  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду                                      Р.А. Бондарчук