Постанова 
Іменем України                                                
 
24 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 635/4480/14
провадження № 61-18372св20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -  Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А. (суддя-доповідач),  Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
позивач - ОСОБА_2 ,
відповідач -  Бабаївська селищна рада Харківського району Харківської області,
третя особа - ОСОБА_3 ,
третя особа  - ОСОБА_4 ,
представник третіх осіб - ОСОБА_5 ,
особи, які не брали участь у справі:   ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представник особи, яка не  брала участі у справі, - ОСОБА_8 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника   ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 листопада                       2020 року, постановлену у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Бурлака І. В., Тичкової О. Ю.,у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з  відповідним позовом, в обґрунтування якого посилалися на те, що ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 28 вересня 2012 року                    № 2307, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , є власником                  16/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від                     14 грудня 2012 року № 2941, укладеним між ОСОБА_7 та                  ОСОБА_2 є співвласником 9/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .
Загальна площа будинку становила 127,2 кв. м, однак після пожежі без проведення капітальних ремонтних робіт він був непридатним до експлуатації.
У зв`язку з пожежею позивачами самочинно, без дозволу на виконання будівельних робіт та належно затвердженого проекту, були проведені капітальний ремонт та реконструкція житлового будинку. Загальна площа будинку після реконструкції становить 239,7 кв. м.
З огляду на те, що реконструкція виконана без розробки проекту та отримання дозволу на початок будівельних робіт,    ОСОБА_1 та    ОСОБА_2 не мають можливості оформити право власності на нерухомість належним чином.
У зв`язку із викладеним, позивачі просили суд визнати за     ОСОБА_1 право власності на 16/25 частин та за   ОСОБА_2 на 9/25 частин житлового будинку загальною площею 239,7 кв. м із надвірними будівлями та спорудами за адресою:     АДРЕСА_1 .
Короткий зміст судових  рішень
 
Справа розглядалася судами неодноразово.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 липня               2014 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на частку, що складає 16/25 у житловому будинку загальною площею 239,7 кв. м із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку, що складає 9/25 у житловому будинку загальною площею 239,7 кв. м  із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на положення статей 328, 376 ЦК України, прийшов до висновку, що оскільки реконструкція здійснена за рахунок коштів позивачів, перепланування будинку не призвело до порушень прав інших осіб та не спричинило порушення санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, наявні правові підстави для визнання за позивачами права власності на спірне майно.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 07 травня
2018 року, за апеляційною скаргою  осіб, які не брали участь у справі, -                         ОСОБА_6 , який є власником суміжної земельної ділянки і житлового будинку та ОСОБА_7 , який вважає себе власником земельної ділянки, на якій здійснено будівництво, рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2014 року скасовано.
 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачі не зверталися до відповідних органів із питань оформлення права власності на об`єкт самочинного будівництва, проектна документація на самовільне будівництво відсутня, споруди в експлуатацію не введені, і позивачі не позбавлені можливості оформити право власності в установленому порядку.
 
Крім того, суд апеляційної інстанції вважав, що позивачі у встановленому законом порядку не набули права власності на частину земельної ділянки, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 рокупостанову Апеляційного суду Харківської області від 07 травня 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, з підстав того, що суд не залучив до участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та не перевірив, хто є власником спірного майна на момент ухвалення оскаржуваного  судового рішення, та яким чином порушуються права ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, з урахуванням ухвали від 19 серпня 2020 року про виправлення описки, до участі в даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року закрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 ,                  ОСОБА_7 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2014 року.
Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що  рішенням Харківського районного суду Харківської області від                        16 липня 2014 року  питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_6 не вирішувалось, оскільки  право власності на сусідній  житловий будинок  у останнього виникло  у 2017 році, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є підставою для звернення до суду з самостійним позовом.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та рух справи у суді касаційної інстанції 
03 грудня 2020 року представник ОСОБА_8 , діючий в інтересах                          ОСОБА_6 , засобами поштового зв`язку направив до  Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
У  січні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Скаржник просив суд скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи,  яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що  суд апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті допустив порушення порядку розгляду справи передбаченого ч 4-6 ст 368 ЦПК України, а саме:  видалившись до нарадчої кімнати для вирішення клопотання представника ОСОБА_3  -                  ОСОБА_4 про залишення уточненої апеляційної скарги без розгляду, суд ухвалив рішення по суті без дослідження  письмових доказів та пояснень особи, яка подала апеляційну скаргу. 
 
Вказане порушення позбавило ОСОБА_6 можливості надати пояснення щодо доводів апеляційної скарги, що призвело до порушення принципу змагальності та рівності учасників справи.
 
Аналізуючи доводи касаційної скарги, вбачається, що ухвала суду апеляційної інстанції оскаржується тільки в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 
 
ОСОБА_7 вказану ухвалу не оскаржував до суду касаційної інстанції.
 
Доводи інших учасників справи
Відзив  представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на касаційну скаргу мотивований тим, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від                   16 липня 2014 року  питання про права, свободи, інтереси та обов`язки                       ОСОБА_6 не вирішувалося.
Відзив  ОСОБА_1 на касаційну скаргу мотивований тим, що суд апеляційної інстанції надавав право усім учасникам апеляційного провадження надати пояснення  на підставі чого ухвалив обґрунтоване судове рішення.
Інші учасники справи не скористалися своїм право на подачу відзиву на касаційну скаргу.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 17 грудня 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені абзацом другим частиною другою статті 389 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що згідно з витягом, наданим комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «ХРБТІ) про державну реєстрацію прав № 35681958 від 01 жовтня 2012 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 16/25 частин житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами, 36 % якого залишилася після пожежі, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 вересня 2012 року реєстровий номер 2307 ( том 1, а.с. 22,23).
Відповідно до витягу наданого КП «ХРБТІ» № 36796428 від 18 грудня 2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 9/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 36 % якого залишилася після пожежі, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 14 грудня 2012 року, реєстровий № 2941 ( том 1, а.с. 24, 25).
Загальна площа будинку становила 127,2 кв. м, але він був непридатним до експлуатації після пожежі без проведення капітальних ремонтних робіт.
Згідно з технічним паспортом на домоволодіння, виготовленим КП «ХРБТІ», станом на 11 жовтня 2013 року, було проведено капітальний ремонт та реконструкцію житлового будинку, загальна площа якого після проведених робіт становить 239,7 кв. м.
Технічний стан конструкцій будівель і споруд забезпечують надійну експлуатацію та безпеку для життя та здоров`я людей без проведення додаткових заходів, що підтверджується технічним висновком, виготовленим товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро Харківського району» з оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ( том 1, а.с. 6-12).
11 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу 9/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О. В. за реєстровим номером 430. Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 квітня 2016 року ( том 1, а.с.193).
11 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу 16/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О. В. за реєстровим номером 425. Право власності за ОСОБА_4 зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 квітня 2016 року ( том 1, а.с. 207).
Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою ОСОБА_10 - представник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказував на те, що:
- самочинний житловий будинок побудований без дотримання санітарних норм, у зв`язку з чим порушуються права ОСОБА_6 , як співвласника сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка на якій здійснено самочинне будівництво не належала позивачам, оскільки рішеннями виконавчого комітету Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 грудня 1997 року № 806 та № 807 ОСОБА_7 та ОСОБА_11 було передано у приватну (спільну дольову) власність земельну ділянку площею 1108 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .
-    ОСОБА_7 має майнові права на земельну ділянку, на якій здійснено самочинне будівництво, крім того, останній не надавав дозволу на початок будівництва.
- співвласником 36 % житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилося після пожежі, був ОСОБА_7 .
У пункті 7 договору купівлі - продажу від 14 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятниченко О. В. за реєстровим № 2941, зазначено, що земельна ділянка під частиною будинку,  яка належала ОСОБА_7 , не була  приватизована.
ОСОБА_6 набув право власності на сусідній житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1                            15 лютого 2017 року ( том 1, а.с. 240, 241)
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Тлумачення наведеної норми процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанцій питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановлює ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному провадженні (частина друга статті 362 ЦПК України.
Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що  рішенням Харківського районного суду Харківської області від                       16 липня 2014 року  питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_6 не вирішувались, оскільки  право власності на сусідній  житловий будинок  у останнього виникло лише у 2017 році, тобто після ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів погоджується з вказаними  висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Судами було встановлено, що станом на 11 жовтня 2013 року було проведено капітальний ремонт та реконструкцію житлового будинку, загальна площа якого після проведених робіт становить 239,7 кв. м.
Технічний стан конструкцій будівель і споруд забезпечують надійну експлуатацію та безпеку для життя та здоров`я людей, без проведення додаткових заходів, що підтверджується технічним висновком, виготовленим товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро Харківського району» з оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 набув право власності на сусідній житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ,                          15 лютого 2017 року, тобто  після ухвалення  рішення судом першої інстанції у цій справі.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про  те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2014 року  питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_6 не вирішувались. 
Окрім того, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зауважив, що посилання у апеляційній скарзі на те, шо  самочинно збудований  позивачами  житловий будинок побудований без дотримання санітарних та протипожежних норм, у зв`язку з чим порушуються права ОСОБА_6 як співвласника сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є самостійною підставою для звернення ОСОБА_6 з відповідним позовом до суду.
Доводи касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції було допущено порушення порядку розгляду справи передбаченого ч 4-6 ст 368 ЦПК України, що призвело до  позбавлення ОСОБА_6 можливості надати пояснення щодо доводів апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки вказане порушення не призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення по справі.
 
Окрім того, ОСОБА_6 не наводить у касаційній скарзі, які саме докази чи пояснення  він був позбавлений можливості надати суду апеляційної інстанції.
 
Також колегія суддів звертає увагу на те, що у 2018 році судом апеляційної інстанції вже розглядалась апеляційна скарга ОСОБА_6 , за результатом розгляду якої 07 травня 2018 року було ухвалено постанову, яка в подальшому була скасована постановою Верховного Суду від  24 червня               2020  року. Таким чином, ОСОБА_6 не був позбавлений можливості надавати докази  суду апеляційної інстанції на підтвердження доводів апеляційної скарги.  
 
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України (у редакції станом на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має, зокрема, право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а  ухвала Харківського апеляційного суду від 11 листопада              2020 року в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6  - без змін.
Ухвала Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року оскаржувалась тільки в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , тому в іншій частині судом касаційної інстанції не переглядалась.
 
Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 рокув частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня               2014 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                     В.  С. Висоцька
Судді:                                                                                     А. І. Грушицький
А.  А. Калараш   
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров