Справа № 344/7135/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/379/21 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Девляшевського  В.А.,
секретаря                                        Єлісевич О.М.,    
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не  підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Татаріновою О.А. 23 грудня 2020 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якої складено 28 грудня 2020 року,   
                                               в с т а н о в и в :
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся  із заявою про визнання виконавчого листа № 344/7135/15-ц, виданого Івано-Франківським міським судом 14 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню.  
В обґрунтування заяви зазначає, що 15 вересня 2015 року у справі №344/7135/15-ц Івано-Франківським міським судом задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк»  та стягнуто з нього на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11177861000 від 03 липня 2007 року у розмірі 14685 доларів 37 центів США, в тому числі: заборгованість по кредиту - 6688 доларів 56 центів, що еквівалентно 155875 гривень 55 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 7996 доларів 81 цент, що еквівалентно 186364 гривні 05 копійок; та заборгованість по пені в розмірі 87 751 гривні 19 копійок, з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 43938 гривень 87 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 43812 гривень 32 копійки. Стягнуто з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні 00 копійок. На виконання даного рішення суду Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист. Листом №61-4-09/33-468 від 27.08.2020р. АТ «УкрСиббанк»  як кредитор повідомив його про анулювання боргу в порядку п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, а саме про те, що АТ «Укрсиббанк» прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості, що станом на 27.08.2020р. становить 6688,56доларів США, а саме: - суми основного боргу (кредиту) 6688 доларів США, що складає 183172, 90 гривень по курсу НБУ станом на 27.08.2020 року. Даним листом АТ «УкрСиббанк», як кредитор, також повідомив ОСОБА_1 , що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання його заборгованості, а саме: суми процентів 17659 доларів США, що складає 483624,71грн по курсу НБУ станом на 27.08.2020р.; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення ~ 87751, 19грн. Таким чином, у нього, як боржника, повністю відсутній обов`язок повертати борг визначений рішенням суду у зв`язку з його припиненням (а.с.222-225, том 1).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не  підлягає виконанню, відмовлено (а.с.242-244, том 1).
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на її незаконність та необґрунтованість.
Апелянт зазначає, що листом від 27.08.2020 року АТ «УкрСиббанк» як кредитор повідомив його (боржника) про анулювання боргу та про те, що банком прийнято рішення  про анулювання його заборгованості. Таким чином, у нього повністю відсутній обов`язок повертати борг, визначений рішенням суду від 15.09.2015 року, у зв`язку з його припиненням.
Вказує, що не погоджується із висновком суду про те, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки підставою для  закінчення виконавчого провадження є повне фактичне виконання судового рішення, а підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в такому разі відсутні. Однак, заявник не просив у заяві визнати таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із сплатою заборгованості на користь стягувача, а у зв`язку з тим, що борг анульований.
Зазначає, що оскільки ним не надавались суду квитанції, платіжні доручення та інші фінансові документи, які б свідчили про сплату боргу у повному обсязі на користь стягувача згідно виконавчого документа, натомість суд, погодившись з тим, що борг анульовано, вважав анулювання фактичною сплатою коштів на користь стягувача.
В ухвалі суд наводить різні, на думку апелянта, підстави для закінчення виконавчого провадження на стадії виконавчого провадження, однак не бере до уваги п.5 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено закінчення виконавчого провадження у зв`язку з визнанням виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Фактичного виконання рішення не відбулося, не мав місця і факт укладення мирової угоди.
З цих підстав просить визнати виконавчий лист №344/7135/15-ц, виданий 14.12.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області таким, що не підлягає виконанню (а.с.2-7, том 2).
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилися сторони,  про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. 
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з положень ст.432 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» встановивши, що між Банком та заявником мали місце кредитні правовідносини, спір між сторонами вирішено в судовому порядку, рішення набрало законної сили, на стадії виконання відбулося прощення боргу, відповідно до якого заборгованість заявника анульована, однак у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання і виконавче провадження відкрите, після чого боржником сплачено заборгованість на користь стягувача або вирішено питання про прощення боргу, підставою закінчення виконавчого провадження є повне фактичне виконання судового рішення,  дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками з огляду на таке.
Судом встановлено, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа № 344/7135/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.09.2015 року заявлені первісні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11177861000 від 03 липня 2007 року у розмірі 14685 доларів 37 центів США, в тому числі: заборгованість по кредиту – 6688 доларів 56 центів, що еквівалентно 155875 гривень 55 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 7996 доларів 81 цент, що еквівалентно 186364 гривні 05 копійок, та заборгованість по пені в розмірі 87751 гривні 19 копійок, з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 43938 гривень 87 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 43812 гривень 32 копійки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Заявлені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 , яка виникла на підставі договору поруки № 1/11177861000-П від 03 липня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне  акціонерне товариство «УкрСиббанк») та  ОСОБА_2 (а.с.181-185, том 1).
На виконання цього рішення суду видано виконавчий лист (а.с.196, 197, 201, том 1).
Згідно відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні у Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № АСВП: 57988599 від 04.01.2019 року, згідно якого боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ "УкрСиббанк".
З повідомлення №61-4-09/33-468 від 27.08.2020 року встановлено, що начальником відділення № 493 АТ «УкрСиббанк» Сіманюк А.В. повідомлено боржника  ОСОБА_1 , про анулювання його кредитної заборгованості, що станом на 27.08.2020 року становить 6 688,56 доларів США, а саме: суми основного боргу (кредиту) 6688 доларів США, що складає 183172, 90 гривень по курсу НБУ станом на 27.08.2020 року (а.с.214, том 1). 
Окрім того, із змісту зазначеного повідомлення вбачається, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 , а саме: суми основного боргу (кредиту) в розмірі 6688,56 доларів  США, що складає 183172, 90 грн по курсу НБУ станом на 27.08.2020р.; суми процентів 17 659 доларів США, що складає 483 624,71 грн. по курсу НБУ станом на 27.08.2020р.; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення — 87 751,19 грн. 
Згідно довідки №61-4-09/33-654 від 23.11.2020р.  підписаної начальником відділення № 493 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 , вбачається, що  ОСОБА_1 , номер за ДРФО НОМЕР_1 , не має станом на 23.11.2020 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк» (04070, м.Київ, вул.Андріївська,2/12), код банку (МФО) 351005, претензії зі сторони АТ «УкрСиббанк» відсутні (а.с.216, том 1). 
Відповідно до частин першої та другої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом цієї норми  підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі виявлення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року по справі № 755/15479/14-ц.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
В силу положень частини 3  статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Таке прощення є безумовним одностороннім правочином.
Аналіз статті 605 ЦК свідчить, що під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. За загальним правилом, прощенням боргу втілюється в односторонньому правочині. Хоча сторони договору не позбавлені можливості укласти договір про прощення боргу.
Обґрунтовуючи заяву, боржник, як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,  посилався на те, що у нього як у боржника повністю відсутній обов`язок повертати борг, визначений рішенням суду, у зв`язку з його припиненням на підставі прийнятого рішення АТ «УкрСиббанк»  про анулювання заборгованості. 
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріали справи свідчать про те, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 мали місце кредитні правовідносини, з яких виникли у ОСОБА_1 певні зобов`язання перед АТ «УкрСиббанк». Спір між сторонами вирішено в судовому порядку, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.09.2015 року набрало законної сили 05.11.2015 року. 
Завершальною стадією цивільного процесу є стадія виконання судового рішення в добровільному чи примусовому порядку.
У разі наявності відкритого виконавчого провадження на виконання рішення суду має значення факт виконання рішення суду у процедурі виконавчого провадження і згідно частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» підставами закінчення виконавчого провадження можуть бути як визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.5 Закону), так і визнання судом відмови стягувача від примуслового виконання рішення (п.1), затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання судового рішення (п.2)  повне виконання виконавчого документа (п.7 ). Крім того, стягувачу належить право на подання письмової заяви про повернення виконавчого документа (п.1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).
Як встановлено судом, на виконанні у Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № АСВП: 57988599 від 04.01.2019 року, згідно якого боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ "УкрСиббанк".
За примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби з боржника до Державного бюджету України стягується виконавчий збір у визначеному Законом розмірі (стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується. А стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Заявник зазначає, що на стадії виконання відбулося прощення боргу, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» анульована, таким чином врегульовані правовідносини за кредитним договором, що були предметом розгляду судом у справі  № 344/7135/15-ц. 
Однак, в матеріалах справи відсутнє зазначене рішення банку про анулювання заборгованості (яке є первинним документом), а міститься лише повідомлення про анулювання боргу (що є похідним) окремої посадової особи – начальника відділення банку.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, заявником не подано до суду рішення кредитора - АТ «УкрСиббанк», яким боржника звільнено від обов`язку сплачувати борг за кредитним договором, а саме: суми процентів 17 659 доларів США, що складає 483 624,71 грн. по курсу НБУ станом на 27.08.2020р. суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення — 87 751,19 грн. 
Крім того, повідомлення про анулювання боргу №61-4-09/33-468 від 27.08.2020 року  підписано начальником Івано-Франківського відділення АТ «УкрСиббанк» №493 ОСОБА_3 (а.с.232, том 1).
Згідно інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у графі «відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи», в переліку підписантів прізвище ОСОБА_3 не зазначено.
Отже, подане до суду повідомлення не підтверджує факту прощення боргу  ОСОБА_1 відповідно до статті 605 ЦК України, оскільки припинення зобов`язання, оскільки таке рішення має бути прийнято посадовими особами кредитора, які мають повноваження на прийняття рішень і підписання документів. 
Крім того,  згідно  підпункту  відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17, пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.
Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (підпункти 14.1.47, 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Аналіз норм Податкового кодексу України дає підстави дійти висновку про те, що банк, маючи статус податкового агента, зобов`язаний подавати у строки, які встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.
Заявником не подано суду також і доказу про навправлення банком до податкових органів повідомлення про утримання податку із прощеної суми боргу, що могло б бути підтвердженням прощення боргу. 
Частиною першою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
В порушення норм процесуального права, заявник не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що обґрунтовують його вимоги.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що у матеріалах справи відсутнє рішення АТ «УкрСиббанк» про анулювання (прощення) кредитної заборгованості. Разом з тим, з повідомлення про анулювання боргу від 27 серпня 2020 року, яке підписано особою, що не має відповідних повноважень,  не вбачається, чи припинено зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором у цілому (або в певній частині).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором № 11177861000 від 03 липня 2007 року, зокрема і у зв`язку з прощенням боргу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції  по суті дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зазначивши, що підставами закінчення виконавчого провадження можуть бути і інші підстави, визначені законом України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, керуючись 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                           п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області  від 23 грудня 2020 року - без зміни.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                           І.О. Максюта
Судді:                                                                                                       Л.В.Василишин 
                                                                                                                  В.А. Девляшевський
Повний текст постанови складено  10 березня 2021 року.