ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2770/20                                        Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І. В.
Провадження № 22-ц/818/1689/21                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з договорів про надання послуг

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Ульяніч І.В., по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 10116,95 грн та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач по справі ОСОБА_1 є власником та проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником багатоквартирного будинку та споживачем житлово-комунальних послуг. Між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки КП «Жилкомсервіс» виконує сумлінно свої зобов`язання перед споживачем та забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. За інформацією наявною у позивача, відповідач жодного разу не звертався до КП «Жилкомсервіс» з нагоди ненадання або неналежного надання йому послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В свою чергу, відповідач не виконує свої обов`язки, які покладені п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У зв`язку з тим, що відповідач порушує умови публічного договору та вимоги чинного законодавства, утворилась заборгованість перед КП «Жилкомсервіс» за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у розмірі 10116,95 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що позивач не звертався до КП «Жилкомсервіс» щодо ненадання або неналежного надання йому послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, позивач виконує сумлінно свої зобов`язання перед споживачем та забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, сума заборгованості розраховано із урахуванням субсидії відповідача, яку він отримував до липня 2017 року. Зазначила, що раніше КП «Жилкомсервіс» зверталось до суду із заявою про видачу наказу та стягнення заборгованості з відповідача, але наказ був скасований судом за заявою відповідача. Заборгованість у відповідача накопичувалася за період з 01.03.2007 по 01.04.2020, з 2007 року по 2015 рік відповідачем послуги не сплачувались, в той період вони до суду не звертались через відсутність можливості сплатити судовий збір, із заявою про видачу судового наказу звертались в 2019 році, просила позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він 5 років отримував субсидію та сплачував послуги, в 2018-2020 роках субсидія йому не призначалась, спірний період становить з квітня 2017 року по травень 2019 року. До жовтня 2020 року усі послуги ним сплачені, просив застосувати строк позовної давності.
В подальшому відповідач до суду не з`явився, надав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову на підставі відсутності заперечень позивача на доказову базу відповідача та обґрунтування грошових претензій. Також зазначає, що позивач неналежно виконує свої договірні обов`язки, стосовно місця свого мешкання зазначає, про знаходження в аварійному стані стояка труби гарячого водопостачання, на який ним встановлені три хомути з приводу утворення на ній дірок, що зафіксовано в аварійному акті інженером ділянки № 52 КП «Жилкомсервіс», який, як пояснили йому, є внутрішнім документом, та відмовились його надати на руки, теж саме відбувається і з покрівлею даху над під`їздом № 2 дому № 236, яка теж потребує ремонту, заявка на який теж зафіксована в техвідділку ділянки № 52 КП «Жилкомсервіс». Що стосується отримання субсидії у період з 2017 по 2020 роки, зауважує, що це дуже складна справа, тому що вона стосується всіх комунальних підприємств, з якими треба звірити усі платежі та провести судовий розгляд їх грошових претензій. Але, що стосується КП «Жилкомсервіс», то юридично підтверджені претензії стосуються саме цього періоду надання субсидії, який знаходиться у межах строку позовної давності. В цей час він ретельно сплачував обов`язкові платежі за послуги КП «Жилкомсервіс» з урахуванням субсидії, яких він був незаконно позбавлений у цей період часу. З урахуванням того, як було доведено вище в цей період послуги позивача надавалися неналежної якості, та тому у зв`язку з умовами договору з позивачем їх ціна має бути переглянута у бік суттєвого зменшення, або зовсім скасована з приводу відсутності цих послуг особисто для нього. Таким чином, вважає, що платежі, що здійснені ним у цей період зовсім достатні для покриття боргу за послуги позивача, тобто ніякого боргу перед позивачем у нього не існує. Також вказує, що він є пенсіонером та інвалідом другої групи та просив застосовувати до позовних вимог КП «Жилкомсервіс» про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2013 по 31.07.2017 позовну давність, та у зв`язку з цим у задоволенні позову в цій частині відмовити. Відносно позовних вимог за період з 01.08.2017 до 01.07.2020 відмовити, у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження договірних відносин між відповідачем та КП «Жилкомсервіс».
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року частково задоволено позов КП «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 3187 (три тисячі сто вісімдесят сім) гривень 08 копійок за період з 01 вересня 2015 року по 01 квітня 2020 року.
В іншій частині позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити у частині зменшення розміру суми стягнення заборгованості на користь позивача за невиконані та неналежної якості роботи по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території, а саме виключити із переліку послуг, що вказані у квитанціях на сплату послуг КП “Жилкомсервіс” такі послуги:
1) прибирання території - 1,204 грн/м2;
2) ТО систем теплопостачання - 0,312 грн/м2;
3) ТО систем гарячого теплопостачання - 0,118 грн/м2, що складає у сумі 1,634 грн/м2, або 74 % від загальної суми тарифів 2,528 грн/м2, що вказана в квитанціях на сплати за послуг КП «Жилкомсервіс», тобто у грошовому вимірі 3187 0,74 = 2348,76 грн.
Вважає, що сплати за комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01 вересня 2015 року до 01 квітня 2020 року становить 838,24.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів, що плата за його послуги нарахована згідно тарифів, що узгоджені і вказані у публічному договорі зі споживачами комунальних послуг, позивач не надав до суду відповідного акту прийомки його послуг чи робіт комісією, створеною споживачами, про необхідність цього вказано у публічному договорі.
В обґрунтування скарги також зазначено, що прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт здійснюється за рахунок мешканців будинку по індивідуальним договорам з виконавцями цих робіт – прибиральницями, або виконують їх самостійно за домовленою чергою, про що можуть надати пояснення свідки, а також – реальний стан прибудинкової території біля другого під`їзду дому № 236 по Московському проспекту, яку мешканці будинку обгородили тином з шин, і на який висадили квіти, та ретельно доглядають за санітарно-технічним станом цієї території.
Послався на те, що, послугою постачання гарячої води відповідач не користується, а стояк труби постачання гарячої води знаходиться в аварійному стані, та обслуговується за рахунок власника квартири АДРЕСА_2 , докази про що містяться у судовій справі.
Вказав, що раніше КП «Жилкомсервіс» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу та стягнення заборгованості з відповідача, але наказ був скасований судом за заявою відповідача, в який він висловлював претензії до КП «Жилкомсервіс» про відсутність та надання послуг неналежної якості. Теж саме відбулося і у 2019 році, як стверджує сам позивач. Але на ці претензії позивач не відреагував належним чином, а навпаки, продовжував вимагати сплату у повному обсязі за невиконані та виконані роботи неналежної якості. Відповідач не виконує умови публічного договору про необхідність розгляду претензій відповідача, та зайняв протиправну позицію вимагання фактично необґрунтованих сум заборгованості по сплаті своїх послуг.
Вважає, що суд безпідставно не розглянув заперечення відповідача та надані на їх підтвердження докази, що є порушенням основоположних засад цивільного судочинства.
Послався на те, що позивачем не було доведено, що відповідач не звертався до нього з претензіями.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про розгляд справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшому розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «Жилкомсервіс».
Відповідно до розрахунку заборгованості на даний час за відповідачем існує заборгованість в сумі 10 116 грн. 95 коп. за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Задовольняючи частково вимоги позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що, згідно з наданої довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, а також не оспорювалось в судовому засіданні представником позивача, що відповідач в період з 2007 року по вересень 2015 року не здійснював оплату житлово-комунальних послуг і в цей період їх підприємство не зверталось до суду із позовом або заявою про видачу наказу про стягнення заборгованості. Відповідач почав сплачувати послуги з вересня 2015 року, в розмірі меншому ніж нарахування послуг за місяць.
Судом застосовані наслідки спливу трирічного строку позовної давності. Ураховуючи, що з вересня 2015 року відповідач після затримки сплачував послуги, тобто сплачуючи заборгованість визнав свої зобов`язання перед позивачем за надані послуги, то позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» суд задовольнив за період з вересня 2015 по квітень 2020, за вказаний період відповідачем було сплачено 787,04 грн.
Шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01 вересня 2015 року по 01 квітня 2020 року становить – 3187 гривень 43 коп.
Враховуючи викладене, суд вважав, що з урахуванням заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності та відсутності поважної причини пропуску строку позивачем, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з вересня 2015 року по квітень 2020 року, яка становить – 3187 грн. 08 коп.
Колегія суддів у цілому погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:
1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:
1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 
1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статі 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно ст. 5 зазначеного Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтею 7 ч. 2 п. 5, ч. 1 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості.
Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги.
Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.
У відповідності до змісту частини третьої статті 6, частини першої статті 630 ЦК України, статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Доводи відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, оскільки між ним, як споживачем, та між Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» відсутні договірні правовідносини, не приймаються до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, якщо послуги ним отримувались. Такий висновок ґрунтується на нормі ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: інші юридичні факти, зокрема фактичне отримання послуг.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, яка є застосованою в цій справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів відхиляє за безпідставністю доводи скарги про недоведеність відповідачем розміру заборгованості та відсутності претензій з цього боку, оскільки відповідно до норми ст.ст. 12, 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, - саме відповідач, а не позивач має доводити свої заперечення проти позову, але у даному випадку відповідач свого процесуального обов`язку не виконав та не спростував розрахунок суми позову і не належним чином не довів свої заперечення про низьку якість послуг, які були йому фактично надані що підтверджується наявною у справі довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за о/р ОСОБА_2 , публічним договором ро надання житлово-комунальних послуг, встановленими місцевою радою тарифів, які наразі є чинними, витягом про реєстрацію відповідача ОСОБА_1 у житловому приміщенні (а.с. 8 -23), які суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України належним чином дослідив, а відповідач – не спростував.
З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Підстави для перерозподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення виготовлений 15 березня 2021 року.

Головуючий                                                                        В.Б.Яцина.

Судді                                                                                І.В.Бурлака.

                                                                               О.М.Хорошевський.