ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року 
м.Київ
справа №554/1249/16-а
адміністративне провадження №К/9901/10854/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року (головуючий суддя Яковенко М.М., судді: Лях О.П., Старосуд М.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Волинської митниці ДФС Багатирчука Михайла Анатолійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Волинської митниці ДФС Багатирчука Михайла Анатолійовича (далі - відповідач) про скасування постанови №1910/20500/2015 від 27 січня 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 вказував, що, працюючи водієм ПП «Л.В.С.», яка займається міжнародними перевезеннями вантажів, 08 жовтня 2015 року здійснював перевезення з території Польщі до України товару - «полімерів пропілену у первинних формах» для фірми «Belteam Polymers LTD», проте зазначений товар та документи на нього не були доставлені до митниці призначення (Львівської митниці ДФС) у зв`язку з тим, що після в`їзду на митну територію України йому зателефонував представник власника товару ОСОБА_2 , слова якого підтвердила диспетчер ОСОБА_3 , та повідомив, що в митній декларації ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 зроблена помилка і митницею призначення є Київська митниця ДФС, а тому позивач прослідував у с.Горенка Київській області, де передав документи на товар декларанту (особі, яка ним представилась) та здійснив його розвантаження без участі співробітника митниці; в подальшому - 10 жовтня 2015 року - з`ясувалось, що дійсний власник товару його не отримав, у зв`язку із чим розпочато кримінальне провадження за частиною 1 статті 190 («Шахрайство») Кримінального кодексу України (далі - КК України), а позивач повідомив співробітників митного органу про викрадення вантажу; з огляду на викладене, ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад порушень митних правил, що передбачені частиною 3 статті 470, частиною 3 статті 469 Митного кодексу України (далі - МК України), до того ж відповідно до статті 460 МК України його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, адже порушення митних правил, у вчиненні яких його визнано винним оскаржуваною постановою, відбулись внаслідок протиправних дій третіх осіб.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 квітня 2016 року позов задоволено: скасовано постанову №1910/20500/2015 від 27 січня 2016 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн. на ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 470, частиною 3 статті 469 МК України.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано вчинення третіми особами щодо ОСОБА_1 протиправних зловмисних дій, а тому відповідно до положень статті 460 МК України його адміністративна відповідальність має виключатись, адже ОСОБА_1 інформував представника відповідача про факт викрадення товару, а за його заявою Києво-Святошинським відділом поліції ГУНП в Київській області зареєстровано кримінальне провадження №12015110200003853 від 11 жовтня 2015 року за частиною 1 статті 190 КК України; до того ж в матеріалах справи про порушення митних правил містяться копії декларації ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 із зазначеними на ній часом та датою надходження товару у Київську митницю ДФС і записом про доставку товару, завіреним особистим підписом інспектора Київської митниці ДФС, відбитками штампа ПМК та овальної печатки, а також примірника CMR AVC-2002 із відбитком печатки Київської митниці ДФС, при цьому відомостей про підроблення цих документів та причетність до цього ОСОБА_1 матеріали не містять.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 14 квітня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що наявність обставин, із якими стаття 460 МК України пов`язує можливість звільнення від адміністративної відповідальності, повинна підтверджуватись відповідними судовими рішеннями, проте такі докази у справі відсутні; крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що у графі 24 «Відмітка про отримання вантажу» CMR AVC-2002 вказаний інший отримувач товару - ТОВ «ВЕКТОР І КО» (м.Київ), а не фірма «Belteam Polymers LTD» (м.Київ), яка є стороною зовнішньоекономічної угоди та підприємством (декларантом), що очікувало даний товар по попередній митній декларації ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332, бажаючи завершити митне оформлення на м/п «Запитів» Львівської митниці ДФС.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішенням, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на ті ж доводи і мотиви, що наводились ним в позовній заяві, просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач в письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду, яке він вважає обґрунтованим і законним, - без змін.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 27 січня 2016 року відповідачем за наслідками розгляду матеріалів справи про порушення митних правил винесено постанову №1910/20500/2015, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 469 та частиною 3 статті 470 МК України, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17   000,00 грн.

У вказаній постанові зазначено про те, що 08 жовтня 2015 року на митну територію України через м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС по митній декларації типу ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 на автомобілі марки «Рено», р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що належить ПП«Л.В.С.», ввезено товар - «полімери пропілену у первинних формах», який відповідно до товаросупровідних документів, а саме - «CMR» AVC-2002, рахунку-фактури від 07 жовтня 2015 року №100854808 «F.A. SABIC Sales Europe В.V.», PL-99-300 Kutno, Республіка Польща адресований фірмі «Belteam Polymers LTD», м.Київ, вул.Кіквідзе, 17, офіс 211/2.

Після проходження митного контролю на м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС 08 жовтня 2015 року зазначений транспортний засіб із товаром по документу контролю за переміщенням товару, а саме - по митній декларації типу ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 від 07 жовтня 2015 року, був направлений на м/п «Запитів» Львівської митниці ДФС для завершення митного оформлення товару «полімери пропілену у первинних формах».

Згідно повідомлення директора ПП «Л.В.С» ОСОБА_4 водій його підприємства ОСОБА_1 за вказівкою ОСОБА_5 , яка замовляла транспортний засіб для перевезення товару «полімери пропілену у первинних формах» на адресу фірми «Belteam Polymers LTD», прослідував з товаром не на м/п «Запитів» Львівської митниці ДФС, як було зазначено у митній декларації типу ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 для завершення його митного оформлення, а в с.Горенка Київської області, де відбулося розвантаження переміщуваного товару «полімери пропілену у первинних формах».

Відповідно до баз даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС митним органом встановлено, що вищезазначений товар «полімери пропілену у первинних формах» станом на 17 грудня 2015 року до Львівської митниці ДФС не доставлений і його митне оформлення не проводилось.

Отже, громадянин України ОСОБА_1 , водій ПП «Л.В.С», перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товару «полімери пропілену у первинних формах» та документів на нього, який перебував під митним контролем, до Львівської митниці ДФС більш ніж на 10 діб, а також видав без дозволу митного органу товар, митне оформлення якого не було закінчено.

У зв`язку з наведеним, 17 грудня 2015 року посадовою особою Волинської митниці ДФС стосовно водія ПП «Л.В.С» ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №1910/20500/2015 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 469 та частини 3 статті 470 МК України, та в подальшому відповідачем прийнято постанову у справі про порушення митних правил.

Не погоджуючись із ухваленою відповідачем постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 2 та 3 частини 2 статті 191 МК України перевізники зобов`язані у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них; не розпочинати вивантаження чи перевантаження товарів без дозволу органу доходів і зборів.

За змістом статті 200 МК України після надання органом доходів і зборів дозволу на пропуск товарів через митний кордон України власник товарів або уповноважена ним особа зобов`язані доставити товари та документи на них без будь-якої зміни їх стану у визначене органом доходів і зборів місце і забезпечити перебування їх у цьому місці до прибуття посадових осіб органу доходів і зборів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу. Товари і транспортні засоби, якими вони перевозяться, після прибуття у місце доставки розміщуються у зонах митного контролю. У місці доставки товари і транспортні засоби пред`являються, а документи на них передаються органу доходів і зборів у мінімально можливий строк після їх прибуття, а в разі прибуття поза робочим часом, встановленим для органу доходів і зборів, - у мінімально можливий строк після початку роботи цього органу. Зміна місця стоянки (прибуття) транспортного засобу, вивантаження, перевантаження товарів, розпакування, пакування чи перепакування товарів, зміна, вилучення чи пошкодження засобів забезпечення ідентифікації допускаються лише з дозволу органу доходів і зборів, крім випадків, передбачених главою 2 цього Кодексу. У разі відмови у наданні дозволу органи доходів і зборів зобов`язані невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товару або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови.

При цьому, відповідно до пунктів 1 частини 1 статті 95 МК України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Водночас стаття 458 МК України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Як встановлено частиною 3 статті 469 МК України, видача без дозволу органу доходів і зборів або втрата товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, частиною 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За змістом же частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

За наслідками розгляду наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не було виконано як таке зобов`язання по доставці товару «полімери пропілену у первинних формах», який знаходився під митним контролем, до місця прибуття, зазначеного в документі контролю доставки, - м/п «Запитів» Львівської митниці ДФС, у зв`язку з чим також порушено й встановлений статтею 95 МК України строк його доставки, а тому дійшов висновку про допущення ним порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 469 та частиною 3 статті 470 МК України, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Що ж до доводів позивача, з якими погодився і суд першої інстанції, про неможливість застосування до нього адміністративного стягнення з огляду на положення частини 1 статті 460 МК України, оскільки порушення митних правил, в даному випадку, мали місце внаслідок протиправних дій третіх осіб, то суд апеляційної інстанції вказав, що такі обставини обов`язково повинні підтверджуватись судовими рішеннями, що набрали законної сили, а сам лише факт порушення кримінальної справи не може бути визнаний достатнім для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені порушення.

Водночас, як вже вказувалось в цій постанові, в своєму рішенні суд першої інстанції застережив про наявність в матеріалах справи про порушення митних правил копій декларації ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332 із зазначеними на ній часом та датою надходження товару у Київську митницю ДФС і записом про доставку товару, завіреним особистим підписом інспектора Київської митниці ДФС, відбитками штампа ПМК та овальної печатки, а також примірника CMR AVC-2002 із відбитком печатки Київської митниці ДФС, при цьому відомостей про підроблення цих документів та причетність до цього ОСОБА_1 матеріали не містять.

В той же час, надаючи цьому оцінку, апеляційний суд виходив з того, що здійснення висновків щодо причетності або непричетності ОСОБА_1 або інших учасників цих господарських відносин до порушень митного оформлення і розмитнення товару є прерогативою відповідних правоохоронних органів; до того ж, у графі 24 «Відмітка про отримання вантажу» CMR AVC-2002 вказаний інший отримувач товару - ТОВ «ВЕКТОР І КО» (м.Київ), а не фірма «Belteam Polymers LTD» (м.Київ), яка є стороною зовнішньоекономічної угоди та підприємством (декларантом), що очікувало даний товар по попередній митній декларації ІМ40ЕЕ №209000000/2015/931332, бажаючи завершити митне оформлення на м/п «Запитів» Львівської митниці ДФС.

Враховуючи викладене, суд попередньої інстанції у справі, що розглядається, дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови від 27 січня 2016 року у справі №1910/20500/2015 про порушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 470, частиною 3 статті 469 МК України, щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення виді штрафу в сумі 17 000,00 грн., а отже й для задоволення позовних вимог.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судом в основу оскаржуваного рішення, й не свідчать про неправильне застосування ним норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судом обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко