Ухвала
 
18 лютого 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 229/5/20
провадження № 61-16503ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
 
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року залишено без руху, вказано на необхідність зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження та сплати судового збору. 
 
У грудні 2020 року до суду на виконання ухвали Верховного Суду від 27 листопада 2020 року надійшли матеріали для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, квитанція про сплату судового збору та касаційна скарга (уточнена), в якій заявник вказує на застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Разом з цим таке посилання відхиляється касаційним судом, оскільки правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16, врахований Донецьким апеляційним судом при прийнятті оскаржуваної постанови суду від 07 жовтня 2020 року. 
 
Жодних інших обов`язкових підстав касаційного оскарження, які визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, ОСОБА_1 не наводить. 
 
Таким чином, заявником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 27 листопада 2020 року, не зазначено обов`язкові підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України. 
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.
 
Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            Ю. В. Черняк