ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 р.	Справа № 480/6273/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фінцевої Ірини Іванівни в інтересах ОСОБА_1 , Фінцева Євгенія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 (суддя Савицька Н.В.; м. Суми) по справі № 480/6273/20
за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , Фінцева Євгенія Володимировича в інтересах ОСОБА_1                      
до Буринської міської ради Буринського району Сумської області                                                          
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 (далі по тексту - Фінцев Є.В.) в інтересах ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулися до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Буринської міської ради Буринського району Сумської області (далі по тексту - відповідач, Буринська міська рада), в якому просять суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Буринської міської ради Буринського району Сумської області від 10.08.2020 “Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність”;
- зобов`язати Буринську міську раду Буринського району Сумської області повторно розглянути подане 07.07.2020 клопотання неповнолітнього ОСОБА_1 , в особі його батьків - батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 , про надання дозволу неповнолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради Буринського району Сумської області, яка перебуває в користуванні СФГ “Степок” та прийняти рішення по даному клопотанню з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що обставини, на які посилається відповідач у своєму рішенні, не передбачені статтею 118 ЗК України для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Крім того, звертає увагу суду на те, що СФГ "Степок" надало письмову, нотаріально засвідчену заяву, якою надає згоду на вилучення частини зазначеної вище земельної ділянки для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її подальшої безоплатної передачі у власність неповнолітньому ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.
Відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву зазначено, що клопотання від законних представників неповнолітнього ОСОБА_1 , батька ОСОБА_3 і матері ОСОБА_4 , на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства подане на сформовану земельну ділянку комунальної власності Буринської міської ради за кадастровим номером 5920982000:04:002:0271, яка має загальну площу 19,8546 га та знаходиться у користуванні СФГ “Степок”, право оренди на яку набуто на земельних торгах у формі аукціону з продажу права оренди (№ 18674 лот № 35964) від 18.07.2019, та згідно протоколу № 3/1807/18674 було укладено договір оренди строком на 7 років між Буринською міською радою і СФГ “Степок”.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки, як окремого об`єкта, а бажана земельна ділянка вже є сформованою, тобто подане клопотання не відповідає вимогам Законів України, і врахувавши рекомендації постійної комісії Буринської міської ради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, згідно зі статтями 12, 79, 118, 122 Земельного кодексу України, статтями 22, 25, 50 Закону України “Про землеустрій”, керуючись пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні" Буринська міська рада вирішила відмовити у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради, що перебуває в користуванні СФГ “Степок”, про що Буринською міською радою було прийнято Рішення “Про відмову гр. ОСОБА_5 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність” від 10.08.2020.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 по справі № 480/6273/20 у задоволенні позову ОСОБА_2 та Фінцева Євгенія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 по справі № 480/6273/20 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує, що обставини, на які посилається відповідач у спірному рішенні, не передбачені статтею 118 ЗК України в якості підстави для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Разом з тим, зазначає, що відповідно до пункту «а» ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Вказує, що в такому разі землекористувач погоджує вилучення земельної ділянки для передачі її у власність іншим особам, при цьому його право користування на таку земельну ділянку не припиняється, змінюється лише власник землі. Крім того, звертає увагу суду на те, що СФГ "Степок" надало письмову, нотаріально засвідчену заяву, якою надає згоду на вилучення частини зазначеної вище земельної ділянки для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її подальшої безоплатної передачі у власність неповнолітньому ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, вважає, що відповідачем протиправно прийнято спірне рішення, а належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути подане 07.07.2020 клопотання неповнолітнього ОСОБА_1 , в особі його батьків - батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 , про надання дозволу неповнолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради Буринського району Сумської області, яка перебуває в користуванні СФГ “Степок”.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 07.07.2020 неповнолітній ОСОБА_1 в особі його батьків - батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 , звернулись до Буринської міської ради Буринського району Сумської області з клопотанням, в якому просили надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради Буринського району Сумської області, яка перебуває в користуванні СФГ “Степок” (а.с.9).
До клопотання було долучено: копія паспорту в формі ID-картки із зазначенням РНОКПП ОСОБА_5 ; копія картки платника податків ОСОБА_5 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія паспорту та картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 , копія паспорту та дублікат картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 ; графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (орендаря), щодо вилучення земельної ділянки викладене у формі нотаріально засвідченої заяви уповноваженої особи.
Рішенням Буринської міської ради Буринського району Сумської області від 10.08.2020 “Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність” ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради, що перебуває в користуванні СФГ “Степок” (а.с.8).
Підставою відмови у наданні такого дозволу зазначено те, що клопотання від законних представників неповнолітнього ОСОБА_1 , батька ОСОБА_3 і матері ОСОБА_4 , на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства подане на сформовану земельну ділянку комунальної власності Буринської міської ради за кадастровим номером 5920982000:04:002:0271, яка має загальну площу 19,8546 га та знаходиться у користуванні СФГ “Степок”, право оренди яке набуто на земельних торгах у формі аукціону з продажу права оренди (№ 18674 лот № 35964) від 18.07.2019, та згідно протоколу №3/1807/18674 було укладено договір оренди строком на 7 років між Буринською міською радою і СФГ “Степок”.
Не погоджуючись з правомірністю зазначеної відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка сформована, та її подальше формування (поділи чи об`єднання) здійснюється не на підставі проекту землеустрою, а за технічною документацією, а тому суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення від 10.08.2020 відповідач діяв у відповідності до норм чинного земельного законодавства, відтак, відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з частиною 7 цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).
Пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.
Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Згідно з пп. 31, 50 п. 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.
Пунктом 7 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Буринської міської ради Буринського району Сумської області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок.
Згідно частин 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Частиною 5 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно із частинами 6, 7 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Частинами 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;
технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
За правилами статті 25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Із аналізу вищенаведених норм вбачається, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Так, судовим розглядом встановлено, що позивач, звертаючись до відповідача з відповідним клопотанням, просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради Буринського району Сумської області, яка вже є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер - 5920982000:04:002:0271 та перебуває в користуванні СФГ “Степок”, що підтверджується витягом з публічної кадастрової карти України (а.с.18).
У зв`язку з чим, відповідачем прийнято рішення від 10.08.2020 “Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність”, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради, що перебуває в користуванні СФГ “Степок” (а.с.8).
Колегія суддів зауважує, що земельна ділянка є сформованою, а її подальше формування здійснюється лише за технічною документацією, а не за проектом землеустрою, про що просить позивач.
Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.05.2020 у справі №802/1539/17-а, від 23.10.2020 у справі № 802/1535/17-а.
За наведених обставин, враховуючи, що позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка сформована, а її подальше формування (поділ чи об`єднання) здійснюється не на підставі проекту землеустрою, а за технічною документацією, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, приймаючи оскаржуване рішення від 10.08.2020, відповідач діяв у відповідності до норм чинного земельного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фінцевої Ірини Іванівни в інтересах ОСОБА_1 , Фінцева Євгенія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 480/6273/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Т.С. Перцова    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  30.03.2021 року