Справа № 349/1779/20 
Провадження № 33/4808/180/21 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2021 року                                                                  м. Івано-Франківськ 
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Падучак Іванни Іванівни, розглянувши апеляційну захисника на постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 
притягнено до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягненням судового збору -
ВСТАНОВИЛА:
               В апеляційній скарзі захисник Падучак І.І. просить скасувати постанову суду, у зв`язку із грубим порушенням Конституційних положень України в частині порушення права на захист, недотриманням основних засад судочинства щодо об`єктивності та неупередженості. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції обмежив ОСОБА_1 у часі на залучення захисника, оскільки, на думку апелянта, тригодинний термін, що надано суддею, є вкрай недостатнім для прибуття захисника та оформлення з ним угоди, за умови того, що захисник, якому довіряв ОСОБА_1 перебував поза межами Рогатинського району Івано-Франківської області. На переконання сторони захисту, відмова суду першої інстанції у перенесенні розгляду справи на інший час з метою залучення захисника, позбавило ОСОБА_1 права на захист, передбаченого як ст. 59 Конституції України так ст. 268 КУпАП, що є порушенням, та підставою для скасування постанови судді. Апелянт висловила також свою незгоду й в частині висновків суду першої інстанції щодо поведінки ОСОБА_1 , яку суд розцінив як ухилення від розгляду, проте будь-якої ухвали про привід не виносилось, що свідчить про безпідставність такого твердження судді. Вважає, що жодних доказів неналежної поведінки ОСОБА_1 матеріали провадження не містять. Наголошує на тому, що у визначений законом спосіб ОСОБА_1 не був повідомлений завчасно про дату розгляду. Апелянт посилається на норми Європейського Суду з прав людини (справа «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), й вважає, що справу належить направити на новий розгляд в суд першої інстанції. 
               Постановою суду встановлено, 29.11.2020 року, приблизно о 03-05 год., в м. Рогатині на вул. Галицькій, 166, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21104, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, за що був притягнений до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання апеляційного суду не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи повідомлений.
В судове засідання з`явився захисник Падучак І.І., якій роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявила. Повідомила, що її підзахисному ОСОБА_1 відомо про те, що справа слухається в суді апеляційної інстанції, й він просив судове засідання проводити у його відсутність. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 відомо про час слухання справи в апеляційному суді та за відсутності його клопотання про перенесення судового засідання на інший час, вважаю за можливе розгляд справи провести у відсутність останнього, за участю його захисника Падучак І.І.
Під час апеляційного розгляду:
- захисник підтримала доводи апеляційної скарги, уточнила, що просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволені апеляційної скарги належить відмовити, постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Забезпечення права на  захист відповідно до положень  ст. 59, ч. 2 ст. 63 і п. 6  ч. 3 ст. 129  Конституції України й чинного КУпАП є однією з основних засад  судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання   притягненню  до  відповідальності невинуватих осіб.
Відповідно до норм діючого законодавства, суд апеляційної інстанції переглядає справи в межах апеляційних вимог.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що підставою для скасування судового рішення захисник вважає порушення права на захист, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з метою надання можливості звернутись за правовою допомогою, надав тригодинний термін, чим фактично позбавив останнього на вільний вибір захисника та укладання договору саме із захисником, якому останній довіряв, який на той час перебував за межами Рогатинського району Івано-Франківської області. 
Дослідивши надані суду матеріли, вважаю, що вказані доводи сторони захисту є неспроможними, оскільки сукупність досліджених доказів поза розумним сумнівом доводять про дотримання судом першої інстанції вимог закону в частині права на захист, зокрема й в частині надання ОСОБА_1 можливості належним чином організувати захист своїх інтересів.
Як вбачається з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, розгляд справи відбувався за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..
При цьому, суд першої інстанції належним чином обґрунтував свої висновки в частині відмови ОСОБА_1 у відкладенні розгляду справи, розцінивши вказане клопотання як таке, що подане з метою ухилення останнім від притягнення до адміністративної відповідальності шляхом затягнення розгляду справи з подальшим її закриттям у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення. 
На переконання суду першої інстанції, у ОСОБА_1 було достатньо часу для залучення захисника, виходячи з того, що останньому було відомо про те, що розгляд справи відбудеться у Рогатинському районному суді Івано-Франківської області, оскільки вказані відомості містяться у протокол про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився під підпис в день його складення.
Вказані висновки суду про обізнаність ОСОБА_1 щодо місця розгляду його справи, вважаю обґрунтованими та такими, що підтверджуються належними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №100237 від 29.11.2020 року (далі - протокол) (а.п. 2).
Так, в графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №100237 від 29.11.2020 року (а.п. 2) «повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться» міститься запис - «у Рогатинському районному суді», де у графі: «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», стоїть підпис ОСОБА_1 .
Клопотання ОСОБА_1 про надання йому часу для залучення захисника надійшло до суду 26.02.2021 року (а.п. 51), в той час як матеріали про адміністративне правопорушення перебували в провадженні суду з 04.12.2020 року (а.п. 15), що свідчить про те, що будучи обізнаним як про наявність складеного відносно нього протоколу від 29.11.2020 року, так й про суд, в який у подальшому буде скерований вказаний протокол для розгляду по суті, ОСОБА_1 мав достатньо часу для укладання договору з захисником, а тому доводи апелянта щодо обмеження ОСОБА_1 у вільному виборі захисника є безпідставними. 
Приймаючи рішення про залишення постанови суду першої інстанції в цій частині без змін, враховую й практику Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» де суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В ст. 129 Конституції України закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про перебіг, так й про результати судового розгляду.
Окрім цього, відповідно до норм діючого законодавства, в судах України запроваджена система про розміщення публічної інформації на офіційному веб-сайті Суду та інформаційних стендах.
Враховуючи наведене вище, вважаю слушними висновки суду першої інстанції в частині того, щоОСОБА_1 мав можливість цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати інформацію, що розміщується на офіційному сайті Рогатинському районному суді Івано-Франківської області з метою прискорення процедури слухання.
Захисник в апеляційній скарзі наголошувала на тому, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом першої інстанції у визначений законом спосіб завчасно про дату розгляду, проте вказані доводи такожспростовуються наявними у матеріалах провадження доказами. 
Так, з протоколу вбачається, що відомості щодо прізвища, ім`я та по батькові особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, були встановлені працівником поліції з отриманого посвідчення водія КВІ №197950 від 13.08.2020 року на ім`я ОСОБА_1 ..
В той же час, відомості щодо місця проживання (перебування) особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вносяться у протокол про адміністративне правопорушення працівником поліції зі слів правопорушника, спираючись на достовірність та правильність наданої інформації особою.
З протоколу вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 зазначено як: « АДРЕСА_1 » (а.п. 20), що свідчить про те, що саме цю адресу мешкання останній повідомив працівникам поліції під час складання протоколу.
Відсутність письмових зауважень з боку ОСОБА_1 з приводу внесеної у протокол адреси його мешкання, свідчить про те, що останній погоджується з достовірністю цих відомостей, про що свідчить його особистий підпис в графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» (а.п. 2). 
Отже, саме на вказану адресу мешкання - « АДРЕСА_1 »судом першої інстанції й були направлені судові повістки про виклик ОСОБА_1 до суду на 21.12.2020 року, 13.01.2021 року, 01.02.2021 року (а.п. 17-18, 23-24, 26-27, 30-31).
Проте, вказані вище судові повідомлення повертались без вручення адресату - ОСОБА_1 , з приміткою листоноші: «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.п. 17, 23, 26, 30).
З наданих матеріалів вбачається, що суд першої інстанції вживав всі можливі заходи як для сповіщення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду, так й для встановлення дійсного місця проживання останнього.
Так, саме з метою отримання відомостей про інші місця реєстрації (проживання) ОСОБА_1 , судом першої інстанції направлялись відповідні запити до Пуківській сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, Івано-Франківської області, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Залізничкої районної адміністрації Львівської міської ради, Личаківській районної адміністрації Львівської міської ради (а.п. 21, 22, 36, 37, 39, 41, 43,45).
З отриманої інформації, суду першої інстанції були відомі виключно дві адреси мешкання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , куди й були скеровані судові повістки про виклик.
Враховуючи наведене вище, а також факт повідомлення ОСОБА_1 працівникам поліції під час складання протоколу саме такої адреси місця проживання як: АДРЕСА_1 , а не адреси його фактичного перебування, свідчить про намагання останнього уникнути від адміністративної відповідальності.
Стосовно тверджень захисника в частині незгоди з висновками суду першої інстанції щодо поведінки ОСОБА_1 , яку суддя розцінив як ухилення від розгляду, то вважаю їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки висновки суду в цій частині ґрунтуються на належних та допустимих доказах, якими встановлено факт повідомлення останнім адреси мешкання, за якою він не перебував, усвідомлення ОСОБА_1 про перебування справи в провадженні Рогатинського районного суду Івано-Франківської області, неприйняття останнім заходів щодо слідкування за перебігом справи з офіційного сайту суду для прискорення процедури слухання й подачею клопотання про перенесення судового засідання.
Саме за вказаних вище обставин, суддя суду першої інстанції й дійшов внутрішнього переконання, що ОСОБА_1 зловживає наданими йому законними правами з метою уникнення від адміністративної відповідальності.
Правильність таких висновків суду першої інстанції, підтверджується тим, що під час апеляційного розгляду захисник, уточнив апеляційні вимоги особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме про скасування постанови суду першої інстанції з закриттям провадження, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Твердження захисника про відсутність в матеріалах провадження ухвали про привід особи в судове засідання, як доказу ухилення ОСОБА_1 від відповідальності, є неспроможним, оскільки у судді суду першої інстанції були відсутні законі підстави для застосування приводу в судове засідання ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що законом не передбачена обов`язкова участь особи, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справ такої категорія.
Європейський суд з прав людини у своїх рішення неодноразово наголошує на тому, що особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд, що, в свою чергу, надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.
В той же час, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Дослідивши вказані докази у сукупності, вважаю, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 повинен був усвідомлювати, що наслідком складення протоколу про адміністративне правопорушення, буде його виклик до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області і що повістка про виклик буде надіслана за адресою, вказаною у протоколі.
З урахуванням викладеного, вважаю, що не знайшло свого підтвердження порушення права на захист, а тому доводи захисника про те, що суд першої інстанції не надав ОСОБА_1 можливості належним чином організувати захист своїх інтересів, внаслідок обмеженого часу на залучення захисника тригодинним терміном, не є підставою для скасування постанови суду. 
Під час перегляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта про порушення судом першої інстанції приписів, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто у присутність ОСОБА_1 , а заява про перенесення судового засідання, не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку. 
Вважаю, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Порушень об`єктивності та неупередженості з боку суду першої інстанції, не встановлено.
У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП й практики Європейського суду з прав людини, норм матеріального і процесуального права, без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Підстав для зміни або скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
З врахуванням викладеного, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Падучак Іванни Іванівни, залишити без задоволення.
Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 притягнено за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 В.В. Повзло