П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
27 січня 2021 року                                                                                           місто Київ
 
                                                                          справа № 357/8232/19
                                                                          провадження № 22-ц/824/2728/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,
 
сторони:
позивач - ПОСП «Сидори»
відповідач - ОСОБА_1 
відповідач - Фермерське господарство  «Пролісок»
відповідач - Фермерське господарство  «Дари Ланів»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», поданими адвокатом Тетерею Світланою Ігорівною, 
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2020 року, ухваленого у складі судді Кошель Б.І.,
у справі за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Пролісок», Фермерського господарства «Дари Ланів», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі, - 
 
            В С Т А Н О В И В :
 
В липні 2019 року  ПОСП «Сидори» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» було укладено договір оренди землі №153, за яким відповідач передав позивачу земельну ділянку площею 2,854 га з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005, що розташована у межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на десять років. 28 кітня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. було проведено державну реєстрацію зазначеного права оренди на підставі рішення за індексним номером 12721918. Протягом усього часу дії договору оренди позивач користувався земельною ділянкою у своїй господарській діяльності і належним чином сплачує орендну плату. Проте, починаючи з лютого 2018 року відповідач ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ПАСП «Сидори» права користування за договором оренди. За скаргою, поданою ОСОБА_1 та іншими особами до Міністерства юстиції України 28.02.2018 року, Міністерство наказом № 728/5 від 15 березня 2018 року скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005 за ПОСП « Сидори».
В подальшому, 05 березня 2018 року, ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Еліта-2010» договір оренди №91 цієї ж земельної ділянки. ПОСП « Сидори» звернулося до суду з позовом про визнання вказаного договору недійсним. Після звернення позивача до суду, 04 грудня2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ « Еліта-2010» був укладений договір про розірвання зазначеного договору оренди від 05 березня 2018 року. Після чого ОСОБА_1 , на підставі власної заяви, посвідченої 26 листопада 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005 на дві - площею по 1,427 га кожна з кадастровими номерами 3220486000:04:011:0050 та 3220486000:04:011:0040. 11 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу спірні земельні ділянки за ОСОБА_1 
10 грудня 2018 року ОСОБА_1 уклав договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_1 , за яким передав в оренду Фермерському господарству «Пролісок» земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:011:0049 та договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_1 , за яким передав в оренду з Фермерському господарству «Дари Ланів» земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:011:0050. 14 грудня 2018 року державний реєстратор Ілюшина М.О. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «Дари ланів» та ФГ «Пролісок».
Позивач стверджує, що скасування Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за підприємством права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005, що виникло на підставі договору оренди, не припинило це право і жодним чином не вплинуло на його дійсність, договір оренди є дійсним, а тому права ПОСП «Сидори» як законного орендаря підлягають судовому захисту. А тому, позивач просив суд визнати недійсними договори оренди земельної ділянки № 18С від 10 грудня 2018 року, укладені між ОСОБА_1 та ФГ «Дари ланів» і ФГ «Пролісок» щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 3220486000:04:011:0049 та 3220486000:04:011:0050 відповідно; скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію права оренди ФГ «Дари ланів» та ФГ «Пролісок» на ці земельні ділянки; витребувати із незаконного володіння ФГ «Дари ланів» та ФГ «Пролісок» на користь ПОСП «Сидори» земельні ділянки з кадастровими номерами 3220486000:04:011:0049 та 3220486000:04:011:0050 відповідно; внести зміни до договору оренди землі б/н від 16 серпня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» шляхом його викладення у новій редакції, як зазначено у позовній заяві, в тому числі акт приймання-передачі об`єкта оренди.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року  відмовлено в задоволенні позову ПОСП «Сидори» до ОСОБА_1 , ФГ «Пролісок», ФГ «Дари Ланів», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі.
Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня  2020 року заяву ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат по справі задоволено.
Стягнуто з ПОСП «Сидори» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. 00 коп.
Не погоджуючись з рішеннями суду, представник   ПОСП «Сидори» - адвокат  Тетеря С.І.подала апеляційні скарги, в якій посилаючись на порушення судом  норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої істанції  від 24 вересня 2020 та ухвалити нове судове рішення, яким позов  ПОСП «Сидори» задовольнити змінити розподіл судових витрат між сторонами, стягнути солідарно з ОСОБА_1 , Ф.Г. «Пролісок», Ф.Г. «Дари Ланів», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О.. В апеляційній скарзі посилалась на те, що  оскаржуване рішення було прийнято судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають істотне значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зокрема зазначала, про те, що висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача порушених прав чи інтересів зроблено внаслідок  неправильного застосування норм ст.ст. 204,207,210,638,540 ЦК України та ст.. 125 ЗК України, ст.ст.6,17,24,31 Закону № 161-ХІV, ст..  ст.. 2,3 Закону № 1952-ІV та порушенням норм ч. 4 ст. 263 ЦПК України.   Суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду , згідно з якими відсутність у ДРРПНМ державної реєстрації права оренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником земельної ділянки з іншим орендарем. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у разі скасування державної реєстрації права оренди особи на земельну ділянку в такої особи відсутнє право її оренди, що суперечить нормам ст.ст.2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.11 ЦК України, ст.124 ЗК України.  Висновок суду першої інстанції про те, що поділ земельної ділянки, яка була передана в оренду позивачу, унеможливлює захист його прав, не відповідає приписам ч.3 ст.110 ЗК України і не узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у справах № 367/2022/15-ц, № 922/2723/17.                                                                                                                                                                                                                               
В апеляційній скарзі на додаткове  рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2020 року представник позивача  просила  скасувати додаткове рішення  та прийняти нове, яким в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі відмовити, посилаючись на те, що додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зокрема, посилається на те, що  суд першої інстанції залишив проза увагою ту обставину, що ОСОБА_1 не виконані вимоги, передбачені у ч.1 ст.134 та п.9 ч.3 ст.178 ЦПК України, не подано до суду відзиву, в якому було б наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, і у порушення приписів ст.141 ЦПК України поклав ці витрати на позивача. Судом не було належним чином повідомлено ані позивача, ані його представника про розгляд заяви представника відповідача - адвоката Червінчика Є.Е. щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого позивача незаконно було позбавлено права, наданого згідно з підп.. 1,3, ч.1 ст.43 ЦПК України, ознайомитись з заявою представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та подати до суду свої заперечення на неї, що є додатковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» - адвокат Косяк В.М. просив залишити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» без задоволення.  У відзиві  зазначає про те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушених прав позивача оспорюваними договорами оренди, укладеними між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок» і ФГ «Дари Ланів»,  не спростовується аргументами викладеними в апеляційній скарзі, оскільки станом на 10 грудня 2018 року, момент укладення оспорюваних позивачем договорів,  державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:005:0005 за позивачем була скасована, що свідчить  про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваними договорами оренди - як на момент реєстрації зазначених договорів, так і на момент пред`явлення позову. Твердження апелянта про те, що договір оренди є дійсним, незважаючи на скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди, і підлягає виконанню з боку ОСОБА_1 не ґрунтується на нормах права, є надуманими та не спростовують  висновків суду першої інстанції.  Також зазначив про те, що поділ спірної земельної ділянки на дві нові спірні земельні ділянки, реєстрація права оренди двох спірних ділянок  ОСОБА_1 з ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» на підставі договорів оренди, після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує прав останнього, оскільки право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, з кадастровим номером 3220486000:04:005:0005, що була предметом договору оренди землі від 16 серпня  2013 року, в законний спосіб не існує і відновити його неможливо, існують інші об`єкти цивільних прав щодо яких бажання позивача ними користуватися не кореспондується з обов`язком ОСОБА_1 підписати договір оренди на ці об`єкти.                                                              
У відзиві на апеляційну скаргу   позивача на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві зокрема посилається на те, що судом першої інстанції вірно встановлено відсутність у позивача прав, свобод або охоронюваних законом інтересів, які порушено оспорюваними договорами оренди земельних ділянок та рішеннями щодо їх реєстрації та правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір оренди землі № 153 від 16 серпня 2013 року є нечинним/неукладеним, та не підлягає виконанню з боку ОСОБА_1 , а також вірно встановлено, що скасування рішення державного реєстратора права оренди є підставою припинення цього права і позбавляє орендаря права оспорювати договори оренди, укладені ОСОБА_1 з ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів»                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                     
У відзиві на апеляційну скаргу  позивача на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 6 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. просить додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що додаткове рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні будь-які підстави для його скасування.
У відповіді на відзиви відповідачів на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції представник позивача ПОСП «Сидори»  адвокат Тетеря С.І.  зазначила про те, що положення п.37 договору оренди землі слід тлумачити таким чином, що цей договір набирає чинності лише з моменту його підписання сторонами, так як його державну реєстрацію неможливо провести, а державна реєстрація права оренди позивача на земельну ділянку ОСОБА_1 не може її підміняти.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Тетеря С.І. апеляційні скарга підтримала і просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Марценюк  Л.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник ФГ «Пролісок» та ФГ «Дари Ланів» - адвокат Косяк В.М.  також заперечував проти доводів апеляційних скарг та просив оскаржувані рішення залишити без змін.
Відповідач державний реєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина М.О. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена ( т.2 а,с. 248), причини своєї неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу  у її відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають  задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,838 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3220486000:04:011:0005, розташована в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
16 серпня 2013 року між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі б/н, за яким останній передав позивачу  в оренду земельну ділянку площею2,854 га з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005, строком на 1- років, зі сплатою орендної плати, яка нараховується та видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1381,44 грн. Додаткові умови: оранка, культивація, збір зернових на присадибній ділянці орендодавця площею до 0,30 га буде проводитись безкоштовно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 грн., в разі смерті орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 грн або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції. Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року. Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 2 роки за взаємною згодою сторін.
Згідно п.37 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
28 квітня 2014 року державний реєстратор  Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ЮхноН.В. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за позивачем за індексним номером 12721918.
Крім того, установлено, що наказом МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року задоволена колективна скарга громадян, в тому числі ОСОБА_1 , та серед іншого скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди за ПОСП «Сидори» на належну ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер 3220486000:04:011:0005, яке було зареєстровано на підставі договору оренди від 16 серпня 2013 року. Підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ПОСП «Сидори» стало звернення власників земельних ділянок до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України зі скаргою, яка обґрунтована тим, що договори оренди із ТОВ «Матюші» були зареєстровані за  відсутності необхідних на те документів, зокрема, без підписання власниками земельних ділянок договорів, заяв на вчинення реєстраційних дій, відповідних проплат за вчинення реєстраційних дій та інше.
Скасування іншого речового права ПОСП «Сидори» на зазначену земельну ділянку здійснено державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко С.С. 15 березня 2018 року, індексний номер рішення: 40128149.
Судом також установлено, що 5 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки № 91 строком до 5 березня 2028 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40138611 від 15 березня 2018 року, державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю.
30 липня 2018 року ПОСП «Сидори» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі № 91 від 5 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» та скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно.
4 грудня 2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» уклали договір про розірвання укладеного між ними договору оренди землі від 5 березня 2018 року.
11 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про закриття об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки площею 2,854 га з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005, індексний номер рішення: 44547600, підстава поділ об`єкта нерухомого майна, заяв про розподіл земельної ділянки, серія та номер: 3068, виданий 26 листопада 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Дуднік І.В.
ОСОБА_1 здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005 на дві площею по 1,427 га кожна з кадастровими номерами 3220486000:04:011:0049 та 3220486000:04:011:0050. 11 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу спірні земельні ділянки за ОСОБА_1 ..
10 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Дари Ланів» був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:011:0050 загальною площею 1,427 га.
В цей же день був укладений договір оренди земельної ділянки  з кадастровим номером 3220486000:04:011:0049 загальною площею 1,427 га з Фермерським господарством «Пролісок».
14 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «Дари Ланів» та ФГ «Пролісок».
19 квітня 2019 року ПОСП «Сидори» направило ОСОБА_1 пропозицію про внесення змін до договору оренди землі № 153 від 16 серпня  2013 року, в якій посилаючись на істотні зміни договору оренди вважає, що є  підстави для внесення змін в частині, що ідентифікують об`єкт оренди, а саме кадастрових номерів та площі орендованих земельних ділянок, сформованих внаслідок поділу земельної ділянки, яка була першочергово передана в оренду підприємству; документів, які підтверджують право власності орендодавця на такі земельні ділянки; нормативної грошової оцінки кожної із земельних ділянок та залежної від неї розміру орендної плати.
Відмовляючи у задоволенні позову,  суд першої інстанції  виходив із того, що договір оренди землі  від 16 серпня 2013 року, що був укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 , є таким, що не набрав чинності, оскільки проведена реєстрація права оренди за позивачем була скасована наказом Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року, наказ Міністерства юстиції України є чинним і у встановленому законом порядку не скасований. Наявність договору оренди землі, який не набув чинності, не свідчить про те, що його сторони набули прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору,  а відтак не є перешкодою для власників земельних ділянок для їх поділу, укладення та державної реєстрації іншого договору оренди землі з іншим орендарем. Поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005 на дві земельні ділянки, реєстрація цих земельних ділянок за ОСОБА_1 , передача  останнім їх в оренду ФГ «Дари Ланів» та ФГ «Пролісок» після скасування реєстрації права оренди позивача ПОСП «Сидори», не порушує прав останнього, оскільки такі права у позивача відсутні (такі права виникають виключно з моменту державної реєстрації цих прав). Крім того, суд першої інстанції, враховуючи, що заходи щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005, яка була предметом договору оренди від 16 серпня 2013 року, є чинними,  дійшов висновку, що позивач обрав неефективний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки поновлення прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди, потребуватиме об`єднання земельних ділянок, утворених за наслідками поділу, та створення земельної ділянки зі складу існуючих ділянок, які вже сформовані як об`єкти цивільних прав. Таким чином, у зв`язку з поділом  земельної ділянки, яка була предметом договору оренди, та формуванням інших земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери, об`єктивно відбулась зміна меж земельних ділянок та їх площі, припинилось існування цих земельних ділянок у дійсних межах, що унеможливлює ефективний захист прав позивача шляхом внесення змін до  договору оренди, укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди. Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із доведеності  розміру таких витрат. При цьому судом враховано складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, часом витраченим  адвокатом на виконання таких робіт.
Такі висновки суду першої інстанції  ґрунтуються на встановлених обставинах, судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального права, судом першої інстанції при розгляді справи дотри мі вимоги процесуального права.
 
Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Процедура укладення, вимоги до змісту і форми та порядок припинення договору оренди землі визначені Земельним Кодексом України та спеціальним законом - Законом України «Про оренду землі».
Згідно з Законом України «Про оренду землі»  орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у  володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства ( ст.ст.1, 13 Закону).
Установлено, що 16 серпня 2013 року між  ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1   був укладений договір оренди земельної ділянки.
Відповідно до п.37  прикінцевих положень договору  цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Речове право на спірну земельну ділянку за позивачем згідно договору оренди землі, який був укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 , було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішенням  державного реєстратора Реєстраційної служби  Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. ( № 12721918 від 28 квітня 2014 року).
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Істотними умовами договору є умови про предмет договору,  умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації ( ч.1 ст.210 ЦК України).
Згідно з ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що  державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису  Державного реєстру речових прав а нерухоме майно.
У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту державної реєстрації.
Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми Разом з тим, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Системний аналіз статей 210, 638 ЦК України у взаємозв`язку зі статтями 125, 126 ЗК України та ст.6 Закону України «Про оренду землі» дають підстави для висновку, що договір оренди є  вчиненим з дня проведення державної реєстрації   (правовий висновок Верховного Суду України, наведений у постанові від 13 червня 2016 року у справі №  6-643цс16).
Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не  момент його підписання, а момент проведення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної  інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий номер земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17).
Установлено, що наказом Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року  скасоване як таке, що було прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, рішення державного реєстратора Реєстраційної служби  Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В.  № 12721918 від 28 квітня 2014 року про державну реєстрацію за ПОСП «Сидори» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005.
Вказаний наказ у встановленому законом порядку не скасований та є чинним.
Відомості про скасування державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки внесено до Реєстру   в той же день - 15 березня 2018 року.
Скасуванням рішень державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові  від 21 квітня 2020 року у справі №357/8110/18) .
ОСОБА_1 , будучи власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005,  здійснив   поділ земельної ділянки на дві самостійні земельні ділянки з кадастровими номерами 3220486000:04:011:0049 та 3220486000:04:011:0050, право власності на які була зареєстровано за ОСОБА_1 11 грудня 2018 року і в подальшому ці земельні ділянки передав в оренду Фермерським господарствам.
Отже, встановивши, що державна реєстрація речового права позивача на земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005 була скасована 15 березня 2018 року, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПОСП «Сидори», оскільки на момент початку перебігу строку дії укладених 10 грудня 2018 року договорів оренди землі  з Фермерським господарством «Дари ланів» та Фермерським господарством «Пролісок», відлік  якого  обраховується з 14 грудня 2018 року - часу здійснення на підставі вказаних договорів оренди державної реєстрації речового права за ФГ «Дари Ланів» та ФГ «Пролісок», права та інтереси позивача порушені не були, оскільки права на  земельну ділянку з кадастровим номером 3220486000:04:011:0005 у нього вже були відсутні. Таке право було відсутнє у позивача як на момент поділу земельної ділянки, так і на момент укладення оспорюваних позивачем договорів оренди та  державної реєстрації права оренди за Фермерськими господарствами.
Судом першої інстанції  при вирішенні спору правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини,  враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду.  Наведена апелянтом  судова практика  Верховного  Сулу, Великої Палати Верховного Суду не має жодного відношення до спірних правовідносин,  а тому  і немає підстав для застосування норм права, які враховані судами у таких рішеннях.
Доводи апеляційної скарги в частині  оскарження додаткового рішення суду першої інстанції від 6 жовтня 2020 року про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу розмірі 25000 грн. є безпідставними і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного  додаткового рішення, виходячи з наступного.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.137 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару  адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються  згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі  відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги  на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом. На виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним  інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог  частини четвертої цієї статті суд може, за  клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл  судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Судом установлено, що  адвокат Червінчик  Є.Е. представляв інтереси  відповідача ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 9 червня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом  Червінчиком Є.Е., додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, укладеної  15 червня 2020 року між сторонами на загальну суму 5000 грн..
Відповідно до умов договору та додаткової угоди,  акту приймання - передачі наданих послуг від 28 вересня 2020 року, квитанції від 28 вересня 2020 року  про оплату за надання  правової допомоги, вартість витрат склала 25000 грн..
Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначений умовами цих договорів та додатковою угодою до нього,  підтверджено детальним описом  наданих послуг, актом про надання правничої допомоги, копією квитанції.
Судом правильно враховано, що розмір витрат в сумі 25000 грн., понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу, є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що підстави для стягнення з позивача витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у суду першої інстанції були відсутні, оскільки відповідачем не було  подано до його  пояснень попереднього розрахунку суми судових витрат,  є безпідставними та не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного  додаткового рішення,   виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Як убачається з матеріалів справи перші пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Червінчика Є.Е.  по суті спору  датовані 24 вересня 2020 року, тобто в день ухвалення рішення суду. В цей же день до  закінчення судових дебатів у справі стороною відповідача  зроблено заяву про   понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, докази на підтвердження яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Заява про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами подана адвокатом  Червінчиком С.Е. 29 вересня 2020 року.
За таких обставин  підстави для відмови  ОСОБА_1 у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу, що передбачено ч.2 ст.134 ЦПК України, відсутні.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що додаткове рішення ухвалено у відсутність представника позивача, який не був повідомлений про день та час розгляду справи також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки  відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України виклик учасників справи для ухвалення додаткового рішення є необов`язковим.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що підстав для скасування  або зміни додаткового рішення суду немає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат  відповідачів на правничу допомогу, понесених останніми  у зв`язку з переглядом справи  у суді апеляційної інстанції, суд виходить з наступного.
Установлено, що інтереси Фермерського господарства  «Пролісок»  та Фермерського господарства «Дари Ланів»  у суді апеляційної інстанції представляв  адвокат Косяк В.М. на підставі  договору № 13 про професійну правничу допомогу адвоката від 4 листопада 2020 року, укладеного між ФГ «Пролісок» та АО «МКБ ГРУПП»,  та  договору № 14 про професійну правничу допомогу адвоката № 14, укладеного між ФГ «Дари Ланів» та АО «МКБ ГРУПП».
Відповідно до умов договорів,  актів приймання - передачі наданих послуг від 30 листопада 2020 року,  виписки по рахунку Адвокатського об`єднання, вартість витрат  на правничу допомогу кожного відповідача склала  по 10000  грн.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначений умовами цих договорів ,  підтверджено детальним описом  наданих послуг, актом про надання правничої допомоги,  випискою по рахунку.
Інтереси ОСОБА_1   у суді апеляційної інстанції представляє адвокат Марценюк Л.А. на підставі  договору про надання правової допомоги 13/20 від 10 грудня 2020 року, укладеного між  ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Відповідно до умов договору, додатку № 1 до договору  про надання правової допомоги 13/20 від 10 грудня 2020 року,  акті виконаних робіт ( наданих послуг) № 1,  вартість витрат на правничу допомогу, які має понести ОСОБА_1 ,  склала 10000 грн., з яких 5000 грн. гонорар адвоката.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначений умовами договору, підтверджено детальним описом  наданих послуг, актом виконаних робіт, чеком про сплату 5000 грн.
24 грудня 2020 року  представником позивача до  апеляційного суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.  У клопотанні  представник позивача посилається на те, що  послуги надані  адвокатом Фермерським господарства є ідентичними, розмір витрат відповідачів на правничу допомогу штучно завищений.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів вважає, що  заявлений відповідачами розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню, співмірним із складністю справи та наданих адвокатами послуг відповідачам, часом, витраченим  адвокатами на надання послуг, обсягом наданих адвокатами послуг буде розмір витрат, який становить 5000 грн. на кожного із відповідачів.
Відповідно до  ст.375 ЦПК України  апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки  доводи  апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Судом встановлено, що оскаржуване рішення та додаткове рішення суду першої інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційних скарг  його висновків не спростовують, на законність ухвалених рішень не впливають.
З урахуванням наведеного та  керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
суд,-
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційні скарги  Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», поданими адвокатом Тетерею Світланою Ігорівною,  -  залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року і додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1   5000 грн., на користь Фермерського господарства «Пролісок» 5000 грн., на користь Фермерського господарства «Дари Ланів» 5000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повна постанова складена  9 лютого 2021 року.

 
Суддя-доповідач:                                                              О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                 Л.Д. Поливач

                                                                                           А.М. Стрижеус