Справа № 127/23258/20 
Провадження № 33/801/128/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2021 року, якою визнано винним
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,, 
у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №356119 від 10.10.2020 року, 09.10.2020 року о 23:05 год.  ОСОБА_1  по вул. Келецька, 64 в м. Вінниці, керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з.  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності лікаря нарколога, чим порушив п. 2.5. ПДР України.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 січня 2021 року  ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з нього на користь держави 420, 40 грн. судового збору.
Постановою Вінницького міського суду від 15 січня 2021 року у вищевказаній постанові виправлено описку і замість дати постанови «04 січня 2021 року» вірним вказано «06 січня 2021 року.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування та порушення норм КУпАП, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. Вказав, що поліцейським було порушено порядок направлення його, як водія, на огляд до медичного закладу, оскільки направлення для проходження медичного огляду виписане зі спливом двох годин після вчинення правопорушення; порушено порядок фіксації відмови від огляду на стан сп`яніння, оскільки лікар-нарколог неуповноважений на складення висновку у разі відмови водія від проходження і такі дії здійснюються виключно поліцейським; протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як при його складенні свідки не залучались. Зазначив, що з огляду на вказані недоліки, висновок лікаря-нарколога про відмову від проходження медичного огляду є недопустимим доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати. Від послуг перекладача відмовився, вказавши, що володіє українською мовою та розуміє її. Факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння підтвердив, послався виключно на порядок її фіксації працівниками поліції.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд встановив, що 09.10.2020 року о 23:05 год.  ОСОБА_1 по вул. Келецька, 64 в м. Вінниці, керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим автомобілем. Автомобілі отримали механічні пошкодження, на місце події учасниками була викликана швидка медична допомога для надання медичної допомоги пасажиру одного із транспортних засобів – учасників ДТП. Працівники поліції виявили у ОСОБА_2 ознаки сп`яніння (як алкогольного, так і наркотичного), зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Зазначені обставини стали підставою для працівників поліції для оформлення ДТП та видачі направлення ОСОБА_2 для проходження останнім огляду на стан сп`яніння в медичному закладі після оформлення ДПТ. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився у присутності лікаря-нарколога.
Визнавши  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що вина останнього є доведеною, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення узгоджуються між собою і водій ОСОБА_1 свідомо відмовився від проходження медичного огляду, що і підтвердив особисто в судовому засіданні міського суду.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).
Відповідно до п.п. 7, 8, 9, 12 Розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
За змістом ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським було порушено порядок направлення ОСОБА_1  на огляд до медичного закладу, оскільки направлення для проходження медичного огляду виписане зі спливом двох годин після вчинення правопорушення, суд оцінює критично, оскільки направлення на огляд видавалось працівниками поліції після оформлення іншого адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 .
Так, 09.10.2020 року о 23:05 год. ОСОБА_1  був учасником дорожньо-транспортної пригоди. З часу ДТП, у працівників поліції перш за все виникли підстави для з`ясування всіх обставин пригоди, тривалість часу якої з матеріалів справи не вбачається і працівники поліції не могли відразу виявити підстави для проведення медичного огляду на стан сп`яніння.
Враховуючи необхідність документального оформлення поліцейськими матеріалів ДТП, відібрання пояснень свідків, направлення на огляд на стан наркотичного сп`яніння було видано 10.10.2020 року об 01 год. 15 хв., а саме огляд по факту було проведено о 01 год. 35 хв. Суд вважає, що проведення огляду на визначення стану сп`яніння з незначною затримкою, не спростовує факту керування на час участі в ДТП ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, фіксація відмови здійснюється поліцейським, а не лікарем-наркологом у висновку, не заслуговують на увагу, оскільки згідно п. 4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. З рапорту працівника поліції вбачається, що у нього були виявлені, крім запаху алкоголю, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 відмовився. За неможливістю встановлення ознаки якого сп`яніння наявні у особи, йому було видано направлення з метою виявлення стану сп`яніння в цілому. Вказані ознаки також вбачаються з акту медичного огляду і відповіді КП «Центр соціотерапія» від 30.11.2020 року (а.с. 15). Від проходження огляду на стан спяніння ОСОБА_2 відмовився. Крім того, факт відмови ОСОБА_2 підтверджується іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та письмовою заявою ОСОБА_1 , в якій останній відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння без зазначення підстав такої відмови, вказавши, що з наслідками відмови він ознайомлений. Факт відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_2 підтвердив при розгляді справи апеляційним судом. 
Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, поліцейський взводу №2 роти №2 УПП у Вінницькій області рядовий поліції Харчук В.М. зафіксував факт відмови ОСОБА_1 на підставі усіх доказів, оцінених в їх сукупності та взаємозв`язку між собою.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як при його складенні свідки не залучались, є безпідставними, оскільки за приписами ст. 266 КупАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського та не потребує залучення свідків.
Інші доводи апеляційної скарги факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги свого підтвердження в ході перегляду справи в апеляційному порядку не знайшли і підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 січня 2021 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С. Г. Копаничук