УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №760/16012/19 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н.С. 
Категорія 60 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 760/16012/19 за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2  на рішення  Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді  Сіренко Н.С., 

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка за життя була зареєстрована за місцем проживання сина ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 . Однак вона не проживала за даною адресою, а місцем її постійного проживання була квартира АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що за цією адресою мати проживала разом з нею до дня смерті.
       Відповідач у встановлений строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 
        ОСОБА_1 зазначає, що вона має намір оформити свої спадкові права на належні матері земельні ділянки, в рівних частках з братом. Проте, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні докази про прийняття нею спадщини.
       Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила встановити факт постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , з 1992 року до часу відкриття спадщини.
       Також просила визнати, що вона прийняла спадщину за законом після смерті матері.
       Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
        Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
       Зокрема, зазначає, що їхня мати постійно не проживала разом зі ОСОБА_1 . Протягом певного періоду вона проживала разом з ним, деякий час — із сестрою, а у теплу пору року — у с. Став-Слобода Радомишльського району Житомирської області. Покази допитаних в судовому засіданні свідків не відповідають дійсності, відтак суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов.
       В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
       Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 . Місце реєстрації останньої було: АДРЕСА_1 . За цією адресою також зареєстрований ОСОБА_2 .
        ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
       Досліджена судом копія спадкової спави свідчить про те, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері, подавши до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори відповідну заяву.
       17 липня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль Mersedes-Benz, 1982 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
       До складу спадщини також входять дві земельні ділянки: площею 2,3897 га та 1,2333 га, які роташовані на території Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирьської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
       Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, зокрема, з тих підстав, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
       Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
       Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
       У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 “ Про судову практику у справах про спадкування” зазначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
       Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що ОСОБА_1 не проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 до часу відкриття спадщини.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком.
       Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердиди ту обставину, що ОСОБА_3 постійно проживала разом з дочкою ОСОБА_1 у АДРЕСА_3 . У теплу пору року ОСОБА_3 виявляла бажання проживати у житловому будинку в с. Став-Слобода Радомишльського району. На її прохання ОСОБА_1 відвозила матір в село, де за нею здійснювали догляд. Щотижня, у вихідні дні, ОСОБА_1 систематично приїздила до цього житла, доглядала матір, вела господарство. Проте постійно мати проживала у м. Києві, разом зі ОСОБА_1 .
       У суду відсутні підстави ставити під сумнів покази зазначених свідків, які були допитані в судовому засіданні у встановленому законом порядку.
       Відповідач не надав доказів на спростування вказаних обставин.
       Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
       Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду. 

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2020 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: