ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Постанова
Іменем України
03 лютого 2021 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 656/814/20
Номер провадження: 22-ц/819/455/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів:  Вейтас І.В., Семиженка Г.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Крамський Данило Олександрович, на  ухвалу Іванівського районного суду Херсонської області від 15  грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ференца Р.І., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про припинення стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції
У листопаді 2020 року адвокат Крамський Д.О. від імені ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом.
Позовна заява подана через підсистему «Електронний суд».
Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 15 грудня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.   

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд  першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат Крамський Д.О. від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху, оскільки дійшов помилкового висновку про її невідповідність ст.ст.175,177 ЦПК України, і як наслідок, незаконно визнав позовну заяву неподаною і повернув її. Зазначає, що направлення процесуальних заяв через підсистему «Електронний суд», завірених особистим цифровим підписом заявника, є повноцінним та належним способом подання позовної заяви, яка не пізніше наступного дня передається судді після реєстрації в системі «Електронний суд». Вказує, що суд не може покладати на позивача обов`язок повторного направлення ідентичного змісту позовної заяви на паперових носіях вже отриманих судом в електронному вигляді позовної заяви.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказане судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Згідно з ч.1, ч.3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачаються, що ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з недотриманням при подачі позову ст.ст.175, 177   ЦПК України, з наданням строку для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Як на підстави для залишення позовної заяви без руху, суд в ухвалі посилався на те, що на день подання позовної заяви Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала роботу, у зв`язку з чим всі документи мають подаватися в паперовому вигляді, з дотриманням норм ст.ст. 175-177 ЦПК України, а письмові заяви повинні мати власноручний підпис заявника або його представника, також у позовній заяві позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позову та відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, не зазначено ціну позову, не зазначені відомі щодо відомої офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, не зазначено підстави звільнення особи, яка подає позовну заяву, від сплати судового збору, не надано доказів на підтвердження повноважень представника, не надано копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів для сторін по справі. Роз`яснено позивачу, що йому необхідно уточнити позовні вимоги, конкретизувавши яку саме суму аліментів він просить стягнути з відповідачки та з якого часу.

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 15 грудня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав невиконання вимог ухвали суду від 02.12.2020 року. 

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про повернення заяви позивачу, колегія суддів виходить з такого.

Як слідує з матеріалів справи, вказана позовна заява надійшла до суду в електронному вигляді, яка містить зазначення про те, що документ було сформовано в системі «Електронний суд».

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Згідно із ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частин першої, четвертої та восьмої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.13 ст.14 ЦПК України положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Державної судової адміністрації України та після консультацій з Радою суддів України.

Частиною восьмою ст.43 ЦПК України встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У пункті 15.15 частини першої розділу ХІІІ «Перехідніположення» Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС було опубліковано Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» № 229 (6984) 01 грудня 2018 року.

У подальшому, у газеті «Голос України» (№ 42 (7048) від 01 березня 2019 року) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого (відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2019 року № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 (6984) від 01 грудня 2018 року).

Разом з тим, наказом ДСА України № 628 від 22 грудня 2018 року «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах" вирішено запровадити тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» у всіх місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах).

Відповідно до пункту 2 цього наказу місцевим та апеляційним судам у ході тестового режиму експлуатації підсистеми «Електронний суд» слід керуватися вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (із змінами і доповненнями), у частині функціонування підсистеми «Електронний суд» (далі - Положення № 30).

Так, відповідно до пункту 2.3 рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16 передбачено, що ряд норм Положення № 30, в тому числі і розділ XI (Підсистема «Електронний суд»), набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів, визначених пілотними згідно з відповідним наказом ДСА України.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення, електронний документ (далі - ЕД) - оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис (далі - ЕЦП) - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

Для проекту будь-якого електронного документу, створеного в підсистемі електронного суду на всіх стадіях його формування забезпечується конфіденційність його змісту за допомогою шифрування із використанням ЕЦП автора проекту. Осіб, допущених до інформації, що захищається, визначає автор документу. З моменту переведення документу у стан "Оригінал" такий документ втрачає статус конфіденційного і перелік осіб, допущених до його змісту визначає адміністратор відповідно до вимог законодавства (пункт 5 розділу ХІ Положення). Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД та ЕКПД (електронна копія паперового документу). Суди та ОСП приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки (пункт 6 розділу ХІ Положення).

Згідно з ч.ч. 3, 4ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

На цій підставі апеляційний суд приходить до висновку, що з 22 грудня 2018 року отримані всіма місцевими та апеляційними судами заяви та інші процесуальні документи через підсистему «Електронний суд» мають реєструватися та розглядатися в установленому порядку.

Зокрема, відповідно до пункту 14 розділу XI Положення № 30 всі електронні документи, що надходять до суду, автоматично розмішуються у відповідному реєстрі електронної кореспонденції автоматизованої системи документообігу суду. Їхня реєстрація здійснюється за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними відповідними інструкціями з діловодства.

Отже, відповідно до пункту 1 Розділу ХІ Положення № 30 з 22 грудня 2018 року у всіх місцевих та апеляційних судах обмін електронними документами між судом, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми «Електронний суд». Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого Електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи (пункт 2 Положення № 30).

Електронний кабінет - захищений веб-сервіс, за допомогою якого забезпечується взаємодія авторизованого користувача з автоматизованою системою документообігу суду у режимі реального часу. Порядок реєстрації та роботи з електронним кабінетом встановлюється адміністратором (пункт 15 частини першої Розділу ІІ Положення № 30).

Згідно з вимогами розділу XI Положення № 30 обмін процесуальними документами в електронній формі повинен здійснюватися з офіційних електронних адрес (Електронних кабінетів), які вони мають створити в підсистемі «Електронний суд», розміщеній за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua.

Таким чином, відсутність факту початку повноцінного функціонування ЄСІТС не може бути перешкодою для роботи її підсистеми «Електронний суд» та відповідно, права особи на подання процесуальних документів через цю підсистему в електронній формі.
З огляду на те, що подання документу через систему «Електронний суд» без використання власного електронного цифрового підпису неможливо, суд першої інстанції помилково вважав, що позовна заява ОСОБА_1 від імені якого діяв адвокат Крамський Д.О. не містить належного підпису особи, яка її подає.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що, оскільки станом на дату подання позовної заяви в усіх місцевих та апеляційних судах, було запроваджено підсистему «Електронний суд» у тестовому режимі, позовну заяву було подано через підсистему «Електронний суд» через Електронний кабінет, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 640/1374/19.

Що стосується інших підстав для залишення без руху та повернення позовної заяви, колегія суддів виходить з наступного.

Так в розділі ІІ позовної заяви зазначено, що інтереси ОСОБА_1 на підставі доручення про надання безоплатної допомоги від 15.09.2020 року представляє адвокат Крамський Д.О., на підтвердження чого до позовної заяви долучено відповідні документи. В позовній заяві зазначено, що представником позивача та його представником не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. В розділі VI описової частини позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору так як являється учасником бойових дій, на підтвердження чого надано копію відповідного посвідчення. За вказаних обставин посилання суду на допущення недоліків щодо не зазначення наведених даних в позовній заяві є безпідставними.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити про необґрунтованість посилання суду першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху на необхідність конкретизації позовних вимог позивачем шляхом зазначення суми аліментів які він просить стягнути з відповідачки та з якого часу. Так з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просив «Стягнути з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти в розмірі ј частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дітей: сина ОСОБА_3  2008 р.н., починаючи з 18.02.2020 року і до досягнення ним повноліття, яке наступить  ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4  2010 р.н., і до досягнення ним повноліття, яке наступить  ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Судом не конкретизовано в чому саме полягає «не конкретизація вимог позивача», оскільки в позовній заяві чітко зазначено суму – «1/4частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» та час, з якого аліменти підлягають стягненню « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

На стадії пред`явлення позову, відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходить з правил глави 2 розділу III ЦПК України та із поданих матеріалів заявником (позивачем) перевіряє лише передумови права на пред`явлення позову конкретної особи та дотримання останньою порядку її подання і не вправі уточнювати чи пропонувати позивачу надати (зазначити) обґрунтування своїх вимог та докази, які на думку суду, повинні відповідати за позовом. Оцінка ж вимог та доказів з урахуванням вимог статей 77, 78 та 79 ЦПК про їх належність, допустимість і достовірність проводиться судом при ухваленні рішення відповідно до статті 263 ЦПК України.

Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою вимогу.

Звертаючись до суду, адвокат Крамський Д.О. діючи від імені ОСОБА_1 виклав в заяві обставини, якими обґрунтовував вимоги до відповідача та надав наявні докази.
За наведеного, колегія суддів вважає, що зміст позовної заяви відповідає вимогам, визначених у статті 175 ЦПК України, а відтак представник позивача дотримався процесуального порядку його пред`явлення.

Суд першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі проявив надмірний формалізм, припустився порушень норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду   підлягає  скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст.  374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Крамський Данило Олександрович,задовольнити.
Ухвалу Іванівського районного суду Херсонської області від 15  грудня 2020 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий                                                                                                   С.В. Радченко

Судді:                                                                                                               І.В. Вейтас

                                                                                                                          Г.В. Семиженко