ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 січня 2021 року                                                                                м.Суми
                                                               Справа №576/2252/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/75/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Колодяжного А.О., в приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 24 листопада 2020 року, 

В С Т А Н О В И В:
20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації щодо наявних на території м. Глухів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит про отримання інформації. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року у справі 480/3251/20 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16.04.2020 року. Зобов`язано виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області розглянути запит від 16.04.2020 року про отримання публічної інформації щодо наявності на території м. Глухів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Протиправними діями виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області йому була завдана моральна шкода, яка викликала негативні емоції, погане самопочуття, пригнічений настрій. 
Зазначає, що завдана моральна шкода спричинила йому негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Окрім того, вказує, що йому завдано страждань як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок.
Розрахунок моральної шкоди здійснив за кожен місяць порушеного права у розмірі мінімальної заробітної плати. Зазначає, що відповідач повинен був надати інформацію в квітні 2020 року, станом на серпень 2020 року минуло 5 місяців. Однак відповідач не надав доступ до публічної інформації.
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області на свою користь моральну шкоду в сумі 23615 грн.
Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 24 листопада 2020 року позов задовольнив частково.
Стягнув з виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 гривень.
В задоволенні решти позову відмовив.
Стягнув з виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області на користь держави судовий збір в сумі 44 грн 56 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просить змінити рішення Глухівської міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2020 року у даній справі № 576/2252/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
У доводах апеляційної скарги зазначає, що судом необґрунтовано встановлено розмір моральної шкоди, оскільки він просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 23615 грн з розрахунку одного розміру мінімальної заробітної плати за кожний місяць ненадання відповіді на запит про публічну інформацію. Також вказує, що судом не враховано всю сукупність характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей, ступеня вини відповідача, а також урахування інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема те, що він є учасником бойових дій, та в силу законних сподівань на пільгу визначену законодавством на першочергове отримання земельної ділянки – на реалізацію цього права і було подано запит з метою отримання інформації про вільні земельні ділянки, які можна використати під будівництво. Окрім цього стверджує, що суд не врахував практику Європейського суду з прав людини та порушив право забезпечення інформацією осіб з інвалідністю.
У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Глухівської міської ради просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року у даній справі залишити без змін. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив моральну шкоду в сумі 500 гривень. Зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, а саме: показання друзів, колег, характеристику з роботи, виписки з лікарні та не заявляв про проведення психологічної експертизи.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивачем подано до виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області запит на отримання публічної інформації від 16.04.2020 року, який одержано та зареєстровано виконавчим комітетом 21.04.2020 року (а.с. 33-36,37). 
Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 02.07.2020 року визнав протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 16.04.2020 р., та зобов`язав Виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області розглянути запит від 16.04.2020 р. про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Глухів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 15-20).
Виконавчим комітетом Глухівської міської ради Сумської області надано відповідь на запит щодо надання інформації від 24.04.2020 року № 37/02-13 з додатками (а.с. 38-39), який був отриманий позивачем 16.07.2020 року (а.с. 40).
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року у справі 480/3251/20 відповідач направив відповідь на запит позивача про отримання публічної інформації від 16.04.2020 року (а.с. 41-43), який позивачем отримано 01.10.2020 року (а.с. 44).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою з інвалідністю II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 21,59).
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що протиправна бездіяльність відповідача встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили та негативно вплинула на моральний стан позивача, оскільки виявилися марними його законні очікування на ефективну реалізацію першочергового права учасника бойових дій на отримання земельної ділянки. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував той факт, що все-таки позивач отримав запитувану інформацію від відповідача, проте із запізненням, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про часткове задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Статтею 56 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. 
Згідно зі ч. 1,2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі – Закон України «Про доступ до публічної інформації») запит на інформацію – це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні несвоєчасного надання інформації. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV (далі – ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Пунктом 2, 4 ч. 2  ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 3, 5 ст. 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.  Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив те, що протиправна бездіяльність відповідача встановлена рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 480/3251/20 та безсумнівно негативно вплинула на моральний стан позивача та дійшов вірного висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність моральної шкоди.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано встановив розмір моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 24 березня 2020 року по справі № 818/607/17 висловив правову позицію, відповідно до якої, порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам (ст.3, 19 Конституції) та завжди викликає в людини негативні емоції. Оцінка рівня негативних емоцій, що вказують на моральні страждання людини залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.
Оцінюючи рівень негативних емоцій, що вказують на моральні страждання позивача та враховуючи те, що відповідач фактично підготував відповідь на запит про публічну інформацію адресовану позивачу, проте не вжив дій щодо належного його повідомлення про результати розгляду запиту, а також враховуючи те, що фактично рішенням Сумського окружного адміністративного суду порушені права позивача було відновлено, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції правильно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу. 
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів того, які б свідчили про значний рівень понесених позивачем негативних емоцій, що вказують на його моральні страждання.
Матеріали справи не містять доказів щодо визначення глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, які б не були досліджені місцевим судом, а також вказували на не співмірність присудженого судом розміру моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким місцевий суд надав належну правову оцінку при визначені розміру моральної шкоди.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 19050 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.
Враховуючи, що ціна позову складає 23615 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 369, 374 ч. 1 п. 1; 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                                Т.А. Левченко

Судді :                                                                        О.Ю. Кононенко

                                                                               О.І. Собина