П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5495/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
15 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільської районної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кам`янець-Подільської районної ради "Про проведення конкурсу на зайняття посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня" №26-р від 26 червня 2020 року в частині третього пункту, а саме: "Комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ комунальної власності, утвореної розпорядженням голови районної ради від 26.06.2020 р. №24-р, надати повноваження щодо проведення конкурсу на зайняття посади, зазначеної в пункті 1 цього розпорядження, відповідно до вимог чинного законодавства".
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач виходив з того, що надання головою районної ради 26.06.2020 повноважень щодо проведення конкурсу на посаду генерального директора КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ" постійно діючій комісії районної ради по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ, спричинило неправомочну процедуру проведення самого конкурсу. Також позивач відзначав про протиправні проміжні рішення комісії, які мали місце в ході проведення конкурсу, як то про не допуск позивача до участі в конкурсі та про обрання переможця конкурсу.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування апеляційних вимог позивачем наведено доводи, що є аналогічні доводам, наведеним в позовній заяві. 
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Судом першої інстанції вірно встановлено та було підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що рішенням 33 (позачергової) сесії VII скликання Кам`янець-Подільської районної ради Хмельницької області №7 від 21.12.2018 "Про реорганізацію Кам`янець-Подільської ЦРЛ" ухвалено реорганізувати Кам`янець-Подільську ЦРЛ шляхом перетворення її в КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ".
Рішенням 35 сесії VII скликання Кам`янець-Подільської районної ради №14 від 16.05.2019 "Про затвердження Статуту КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ" затверджено Статут ЦРЛ.
Рішенням 45 сесії VII скликання Кам`янець-Подільської районної ради №5 від 11.06.2020 "Про внесення змін до Статуту КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ та затвердження його в новій редакції" внесені зміни до пунктів 7.2 та 7.4.5 Статуту ЦРЛ та затверджено Статут ЦРЛ в новій редакції.
Відповідно до пункту 1.4 Статуту ЦРЛ засновником, власником та органом управління майном підприємства є Кам`янець-Подільська районна рада.
Розпорядженням Голови Кам`янець-Подільської районної ради Хмельницької області №26-р від 26.06.2020 "Про проведення конкурсу на зайняття посади генерального директора КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ" вирішено, зокрема:
1) провести конкурс на зайняття посади Генерального директора ЦРЛ;
2) Конкурсній комісії надано повноваження щодо проведення конкурсу.
Розпорядженням Голови Кам`янець-Подільської районної ради №24-р від 26.06.2020 "Про затвердження складу комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ комунальної форми власності" створено Конкурсну комісію та затверджено її персональний склад.
На засіданні Конкурсної комісії, яке відбулося 13.07.2020, було ухвалено ряд рішень, зокрема:
- обрання заступника, секретаря комісії та делегування представників трудового колективу до складу комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємства установ комунальної форми власності;
- про визначення основних особливостей проведення конкурсу на зайняття посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня";
- про встановлення вимог до претендентів на заміщення вакантної посади з урахуванням вимог, визначених законодавством;
- про оголошення конкурсу на зайняття посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня".
В газеті "Край Кам`янецький" за №29 від 17.07.2020 було опубліковано витяг із даного Оголошення про проведення конкурсу.
13.08.2020 позивач особисто подав голові Конкурсної комісії заяву про участь у конкурсі разом із запечатаним пакетом документів, набувши статусу претендента на посаду Генерального директора КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ".
На засіданні комісії 08.09.2020 було проголосоване питання про не допущення до участі в конкурсі кандидата ОСОБА_1 , про що йому було повідомлено на його електронну адресу. 
11.09.2020 відбулося засідання комісії на якому було обрано переможця конкурсу ОСОБА_2 і оприлюднено вказану інформацію на сайті райради. 
Як з`ясовано судом, позивач, в межах даної справи, оскаржує п. 3 розпорядження Голови Кам`янець-Подільської районної ради Хмельницької області №26-р від 26.06.2020 відповідно до якого, комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ комунальної власності, утвореної розпорядженням голови районної ради від 26.06.2020 р. №24-р, надано повноваження щодо проведення конкурсу на зайняття посади, зазначеної в пункті 1 цього розпорядження, відповідно до вимог чинного законодавства.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які б спростовували правомірність рішення відповідача позивачем не надано, а відповідач у спірних правовідносинах, діяв відповідно до наданих йому повноважень у встановленому законом порядку.
Судова колегія, надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.
Однак, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.
У цій справі суд виходив із таких фактичних обставин справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин.
Правові підстави проведення конкурсу, основні напрямки діяльності закладу охорони здоров`я, вимоги до претендентів та конкурсних пропозицій, механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я врегульовано Порядком № 1094.
Пунктами 4 та 5 Порядку № 1094 встановлено, що підставою для проведення конкурсу є рішення органу управління, яке приймається протягом трьох робочих днів з моменту виникнення вакантної посади.
Відповідно до пунктів 8-10 Порядку № 1094 для проведення конкурсу рішенням органу управління утворюється конкурсна комісія (постійно діюча або для проведення окремого конкурсу). Конкурсна комісія утворюється рішенням органу управління не пізніше ніж через 20 днів після оприлюднення рішення про проведення конкурсу.
Згідно пункту 11 Порядку № 1094 до складу конкурсної комісії входять у рівній кількості: представники органу управління; представники трудового колективу відповідного закладу, обрані на загальних зборах трудового колективу; представники громадської ради органу управління або особи (за згодою), делеговані громадськими об`єднаннями з питань захисту інтересів громадян у сфері охорони здоров`я та/або у сфері запобігання корупції і антикорупційної діяльності (за умови реєстрації таких громадських об`єднань не менш як за два роки до дати рішення про проведення конкурсу) та погоджені громадською радою при органі управління - по одній особі від кожного громадського об`єднання.
На виконання вищенаведених вимог Порядку № 1094 відповідачем прийнято оскаржуване розпорядження, пунктом 3 якого повноваження щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора КНП "Кам`янець-Подільської ЦРЛ" надано Комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ комунальної власності, утвореної розпорядженням голови районної ради від 26.06.2020 р. №24-р. 
Відтак, на думку суду, приймаючи оскаржуване розпорядження, відповідачі діяли в межах наданих їм повноважень та на виконання вимог встановлених Порядком проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я.
Обґрунтовуючи позовні вимоги та апеляційну скаргу, позивач вказує, що розпорядженням №26-р від 26.06.2020  порушено його гарантовані Конституцією України права, позаяк, подаючи заяву на участь в конкурсі та претендуючи стати його переможцем і обійняти вакантну посаду, він мав законне право очікувати, що як конкурс загалом, так і комісія з проведення конкурсу будуть повністю відповідати вимогам закону.
Однак, в ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення його прав. Більше того, судова колегія відмічає, що саме прийняття та виконання такого розпорядження в подальшому, сприяло реалізації позивачем можливості участі у конкурсі на заміщення вакантної посади генерального директора КНП "Кам`янець-Подільської ЦРЛ".
В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене розпорядження не зачіпає прав позивача як претендента на посаду КНП "Кам`янець-Подільської ЦРЛ". 
Наведені в позовній заяві та в апеляційній скарзі аргументи не доводять існування реального негативного впливу на конкретні права чи інтереси позивача у зв`язку з виданням розпорядження №26-р від 26.06.2020, що унеможливлює застосування обраного ним способу захисту шляхом визнання цього акта протиправним та нечинним.
Судова колегія, формуючи даний правовий висновок, застосовує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.06.2019 року у справі № 404/6476/16-ц, відповідно до якої Суд визначив, що у подібних спорах слід виокремлювати рішення, що є вирішальним та таким, що безпосередньо впливає на трудові права працівника, а процедурні передумови для такого рішення трудових прав не порушують.
Колегія суддів апеляційного суду також звертає увагу на те, що позивач усвідомлює необхідність застосування саме такого підходу до вирішення даного спору, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, позивачем подано до суду ряд позовів, в яких він оскаржує рішення комісії, прийняті в ході проведення конкурсу. При цьому, рішення комісії від 08.09.2020 про недопущення його кандидатури до участі у конкурсі на посаду генерального директора КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ" позивачем оскаржено не було. 
З огляду на викладену вище відсутність впливу оскаржуваного рішення відповідача на охоронювані законом права та інтереси позивача, решта доводів апеляційної скарги є несуттєвими та такими, що не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано вірну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи, що свідчить про відсутність порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.