КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
01 березня 2021 року                                                                                            м. Київ
 
Унікальний номер справи № 755/16555/20
Суддя в суді першої інстанції: Старовойтова С.М. 
Провадження № 33/824/1316/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 77-80).
Не погодившись з вказаною постановою, 29 січня 2020 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Кириленко О.М. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати в частині визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що висновки в оскаржуваній постанові суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, вважав, що постанова прийнята без належного врахування та дослідження всіх допустимих доказів, тобто винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказував, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки 23 липня 2020 року вона їхала на електросамокаті «Xiaоmi» на Трухановому острові (у напрямку пішохідного мосту) в місті Києві з орієнтовною швидкістю близько 15-18 км/год, у зв`язку з наявністю перешкоди на шляху у вигляді вантажного автомобіля, який зупинився біля узбіччя, здійснила його об`їзд. Однак з невідомих для неї причин у процесі закінчення маневру в неї на великій швидкості в`їхав велосипедист ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку на шосейному велосипеді. Перед початком маневрування ОСОБА_1 бачила, що у зустрічному напрямку рухався велосипедист, однак відстань до нього була значною та орієнтовно складала  близько 100 метрів, разом з тим, ширина вільного дорожнього покриття, яке залишалося вільним з урахуванням вантажного транспортного засобу, що зупинився, складала біля 4 метрів, що могло забезпечити вільний роз`їзд  навіть з легковим транспортним засобом. При здійсненні маневру ОСОБА_1 дотримувалася вимог правил дорожнього руху. Проте ОСОБА_2 не дотримався вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вжив заходів щодо зменшення швидкості або зупинки транспорту. При цьому, швидкість руху велосипедиста ОСОБА_2 значно перевищувала 20 км/год навіть на момент зіткнення, що підтверджується отриманими пошкодження транспортних засобів та самих учасників дорожньо-транспортної пригоди.
Звертала увагу на те, що зазначені в постанові обставини з показань свідка ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Крім того, показання свідків, які були допитані при розгляді справи, відрізняються від показань самого ОСОБА_2 .
Крім того, посилався на те, що у порушенням вимог КУпАП та Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення до протоколу не було додано схеми дорожньо-транспортної пригоди. Також протокол про адміністративне правопорушення складений формально: не вирішено питання щодо інформації з відеокамер на даній ділянці дороги, де відбулося зіткнення та відсутні дані про залучення свідків, які були присутні під час складання вказаного протоколу. Невідповідність долучених до протоколу документів унеможливлює прийняття у справі законного та обґрунтованого судового рішення. Протокол був складений 12 жовтня 2020 року, а сама дорожньо-транспортна пригода відбулася 23 липня 2020 року, що порушує норми ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки протокол має складатися не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. У долученій до протоколу схемі дорожньо-транспортної пригоди взагалі відображено не місце зіткнення, а інше місце. Вважає, що суд не уповноважений самостійно кваліфікувати дії особи відповідно до Правил дорожнього руху України, оскільки це є обов`язком співробітника поліції, який складає протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 81-94).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Оскільки в апеляційній скарзі оскаржується постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року лише в частині визнання винною ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, тому з врахуванням вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, вказана постанова суду переглядається апеляційним судом лише в цих межах.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Кириленко О.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
На обґрунтування того, що ОСОБА_1 своїми діями порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, протокол огляду місця події, схему ДТП, письмові пояснення учасників, медичний висновок, заяви, рапорт, довідку, медичну виписку, витяг АРМОР.
Згідно з п. 10.1. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення 23 липня 2020 року о 09 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи електросамокатом «Xiaоmi» по вулиці Труханівській в місті Києві, при зміні напрямку, а саме випередженням з лівого боку вантажного транспортного засобу, не переконалася, що це буде безпечно, не створить перешкод іншим учасникам руху, в результаті чого, здійснила зіткнення з велосипедистом, що рухався біля крайньої правої частини дороги, ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження електросамокату та велосипеду (а.с. 1). 
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно   ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
Посилання апелянта, як на підставу для звільнення від відповідальності, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 12 жовтня 2020 року у порушення приписів ст. 254 КУпАП, апеляційний суд відхилив  з огляду на ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона рухалася на електросамокаті позаду вантажного автомобіля, і оскільки той зупинився, вона здійснила маневр його обгону з лівої сторони, проте побачила, що в зустрічному напрямку рухалися велосипедисти, вона з`їхала на ґрунтову дорогу з лівої сторони, але один з велосипедистів також з`їхав, потім вони зіткнулися (а.с. 13).
У суді першої інстанції ОСОБА_2 , який керував велосипедом, пояснив, що 23 липня 2020 року близько 09 години їхав на велосипеді на Трухановому острові у м. Києві (в напрямку Північного мосту), дотримуючись правої сторони дороги, та помітив попереду вантажний автомобіль, за яким рухався велосипед, жодних інших транспортних засобів поруч та в попутному напрямку він не бачив, в той час, як він під`їхав до вантажного авто, раптово помітив як позаду нього, йому на зустріч виїхала на значній швидкості дівчина на елекросамокаті, в той час він одразу намагався уникнути зіткнення, однак це йому не вдалося. Крім того, зазначив, що оскільки вказаний відрізок дороги мав особливість у тому, що у зв`язку з поворотом, дорога повністю не оглядалась, швидкість його руху була невеликою, зважаючи на те, що він має досвід їзди на велосипеді, а також керування автомобілем, тому вважає, що у такому місці не можна було здійснювати випередження, у зв`язку з небезпекою, тому вважає винною у вказаній події ОСОБА_1 .
Пояснення потерпілого ОСОБА_2 підтверджуються показами допитаних районним судом свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , поясненням яких суд першої інстанції дав належну оцінку.
З огляду на викладене, враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд погодився з висновком суду, що ОСОБА_1 перед початком зміни напрямку руху, а саме здійснення випередження вантажного автомобіля, мала переконатися, що це не створить перешкод для інших учасників руху, а тому вона порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які призвели до пошкодження майна.
Відсутність в схемі деяких обов`язкових відомостей, які вимагаються при її складанні, згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не є істотним недоліком в даній ситуації, адже, окрім схеми місця дорожньо-транспортної пригоди у справі наявні інші докази, зокрема, пояснення учасників, покази свідків які дають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини.
Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували цей висновок, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті постанови суддею, а також відповідних додаткових доказів в скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано, а тому висновок судді у постанові про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правильним.
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення Правил дорожнього руху України іншим учасником дорожнього руху ОСОБА_2 , зокрема порушення ним п. 12.3, то вирішення цього питання не може бути предметом даного апеляційного розгляду, оскільки дані про такі порушення в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в межах якого і проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, відсутні.
Отже, відсутні підстави для скасування постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                     _________________                             Б.Б. Левенець