ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року	Львів	Справа № 2а-263/08/0970 пров. № А/857/15607/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді – Іщук Л. П.,
суддів – Носа С. П., Хобор Р. Б.,
за участю секретаря судового засідання – Гербут Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від                     20 листопада 2020 року, постановлену головуючим суддею Біньковською Н. В. у м. Івано-Франківську, з питань накладення штрафу в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, 

                                                           ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012, позов ОСОБА_1 до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково: визнано протиправним і скасовано наказ начальника Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації №м4-к від 13.02.2002 про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста відділу обліку та звітності згідно з пунктом 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»; стягнуто з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 по 02.01.2011 за 1676 робочих днів в розмірі 134 817,44 грн, з проведенням відрахувань загальнообов`язкових зборів та платежів; стягнуто з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди; визнано ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади спеціаліста за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації; зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про присвоєння їй 13 рангу державного службовця відповідно до наказу від 12.07.1995 №56. Допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 1769,68 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі встановлено судовий контроль за виконанням постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011: зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію подати Івано-Франківському окружному адміністративному суду не пізніше одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 у справі №2а-263/08/0970.
30.07.2020 ОСОБА_1 в порядку здійснення судового контролю, передбаченого частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, подала заяву про накладення штрафу на керівника Івано-Франківської обласної державної адміністрації відповідального за невиконання постанови суду від 14.09.2011.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку здійснення судового контролю.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду або в порядку судового контролю накласти штраф на керівника Івано-Франківської обласної державної адміністрації за невиконання в повному обсязі постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 у справі №2а-263/08/0970.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 у справі №2а-263/08/0970 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією не виконана в повному обсязі, оскільки проведено відрахування загальнообов`язкових зборів (внесків) лише до Пенсійного фонду України, однак, доказів проведення відрахувань на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності не надано. Більше того, Івано-Франківська обласна державна адміністрація не оформила належним чином звільнення позивача та не внесла достовірні записи до трудової книжки про її звільнення за частиною першою статті 40 Кодексу законів про працю України.
Івано-Франківська обласна державна адміністрація подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.
Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.
Представник Івано-Франківської обласної державної адміністрації в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для накладення штрафу в порядку здійснення судового контролю, так як постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 було виконано, а невнесення запису до трудової книжки ОСОБА_1 про її звільнення з Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації не слугувало підставою для встановлення судового контролю ухвалою суду від 04.06.2020. 
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Такі ж вимоги передбачені статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
У Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з частинами першою, другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Згідно з пунктом 40 рішення ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду.
Як встановлено з матеріалів справи, зокрема, з поданого на виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 звіту, Івано-Франківською обласною державною адміністрацією 27.08.2013 у трудову книжку позивача внесено запис за №27 про присвоєння їй 13 рангу державного службовця відповідно до наказу Управління капітального будівництва виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 12.07.1995 №56.
08.06.2018 Державною казначейською службою України на підставі платіжного доручення Міністерства юстиції України від 05.06.2018 №552 позивачу перераховано кошти в сумі 134817,44 грн. 
12.12.2019 до трудової книжки ОСОБА_1 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією внесено запис №30: визнати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади спеціаліста за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
Згідно з платіжним дорученням від 25.05.2020 №105 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією перераховано до бюджету єдиний внесок в сумі 12285,90 грн.
04.06.2020 судом встановлено судовий контроль за виконанням постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 у зв`язку з тим, що Івано-Франківська обласна державна адміністрація, не нарахувавши, не обчисливши, не сплативши помісячно страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із суми середнього заробітку стягнутого судом за весь період вимушеного прогулу, не сплативши інших обов`язкових зборів та платежів, не внісши у трудову книжку ОСОБА_1 запис про визнання недійсним запису за №24, не виконала у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили. Також судом було встановлено невиконання судового рішення в частині визнання заявниці такою, що звільнена з посади спеціаліста за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
07.07.2020, 24.07.2020, 29.07.2020, 03.08.2020, 04.08.2020, а також 29.10.2020 Івано-Франківська обласна державна адміністрація повідомила суд про вжиті на виконання судового рішення заходи та надала суду відповідні докази.
Так, платіжними дорученнями від 14.07.2020 оплачено страхові внески (1-5%), утриманих із заробітної плати ОСОБА_1 за 2002-2009 роки в сумі 1330,11 грн та страхові внески (32, 32,3, 33,2%), нарахованих на заробітну плату ОСОБА_1 за 2002-2009 роки в сумі 14899,12 грн.
Згідно з платіжними дорученнями від 22.07.2020 здійснено сплату страхових внесків (1-5%), утриманих із заробітної плати ОСОБА_1 за 2010 рік, в сумі 682,15 грн та страхових внесків (33,2%), нарахованих на заробітну плату ОСОБА_1 за 2010 рік в сумі 5525,64 грн.
29.07.2020 до трудової книжки ОСОБА_1 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією внесено запис №31 про визнання запису за № 24 недійсним.
Платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 10.09.2020 № 6920 сплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 24267,32 грн, платіжним дорученням від 10.09.2020 № 6921 сплачено 2022,28 грн військового збору.
20.10.2020 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією подано до ГУ ДПС в Івано-Франківській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із відомостями про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за 2010 рік.
21.10.2020 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відомості про нарахування заробітної плати по застрахованій особі ОСОБА_1 за 2002 - 2009 роки.
Згідно з платіжними дорученнями від 22.10.2020 сплачено страхові внески на загальнообов`язкове пенсійне страхування (1-5%) утриманих із заробітної плати за вимушений прогул ОСОБА_1 за 2002-2010 в сумі 3709,08 грн, страхові внески на загальнообов`язкове пенсійне страхування (33,2%) утриманих із заробітної плати за вимушений прогул ОСОБА_1 за 2002-2010 в сумі 23674,13 грн.
З огляду на вказані обставини, судом першої інстанції зроблено висновок про виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 в повному обсязі.
Водночас поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 300/2547/20, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 16.09.2020 ВП №40553439 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2a-263/08/0970, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 11.12.2012, про стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 по 02.01.2011 за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 грн, з проведенням відрахувань загальнообов`язкових зборів та платежів. 
В межах розгляду справи № 300/2547/20 судом встановлено, що Івано-Франківською обласною державною адміністрацією у виконавчому провадженні ВП №40553439 не було виконано в повному обсязі виконавчого листа №2a-263/08/0970 від 11.12.2012 в частині проведення усіх відрахувань загальнообов`язкових зборів та платежів (зокрема, єдиного соціального внеску) при нарахуванні та виплаті в користь стягувача ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 134817,44 грн, у зв`язку з чим відсутні підстави для формування думки про повне виконання рішення національного суду та рішення Європейського суду з прав людини від 17.11.2016 № 4148/13. 
Відтак, судом було зроблено висновок, що у головного державного виконавця не було підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням виконавчого листа № 2a-263/08/0970 від 11.12.2012 року.
Крім цього, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі № 300/2455/20, яка набрала законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця від 15.09.2020 про закінчення виконавчого провадження № 53217019 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини від 17.11.2016 № 4148/13. Судом встановлено, неповне виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 у справі № 2а-263/08/0970, зокрема, в частині стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 по 02.01.2011 за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 грн, з проведенням відрахувань загальнообов`язкових зборів та платежів, з виконання якого на підставі виконавчого листа № 2а-263/08/0970 від 05.11.2014 відкрито виконавче провадження № 40553439 та частково з виконання рішення ЄСПЛ від 17.11.2016 № 4148/13, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження № 53217019, зокрема щодо стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з проведенням відрахувань загальнообов`язкових зборів та платежів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 1000 євро згідно рішення ЄСПЛ від 17.11.2016 № 4148/13.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Зважаючи на те, що Івано-Франківська обласна державна адміністрація не виконала конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011, що встановлено рішеннями судів в адміністративній справі, що набрали законної сили, апеляційний суд приходить до висновку про передчасність встановленої судом першої інстанції відсутності підстав для застосування до керівника Івано-Франківської обласної державної адміністрації штрафу за виконання судового рішення в повному обсязі.
Враховуючи, що згідно з статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень встановлюється судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, а також положення статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлені підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 про відмову в задоволенні заяви про накладення штрафу в порядку здійснення судового контролю слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 310, 315, 320, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 2а-263/08/0970 про відмову в задоволенні заяви про накладення штрафу в порядку здійснення судового контролю – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 08.02.2021