22-ц/804/759/21 
                                                                                263/70/21 
                                               
Головуючий у І інстанції Томілін О.М.  Єдиний унікальний номер 263/70/21     
Номер провадження 22-ц/804/759/21
Доповідач Барков В.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року  м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Баркова В.М.,
суддів   Биліни Т.І.,
   Лопатіної М.Ю.
секретар  Сікора М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року у справі заявою ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє адвокат Косенко Сергій Сергійович про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її доньки ОСОБА_5 . Разом із позовом подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену квартиру.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність ухвали вимогам ст. 263 ЦПК України, просила її скасувати та задовольнити заяву про забезпечення її позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд в порушення ч. 6 ст. 153 ЦПК України відмовив їй у частковому задоволенні перелічених вимог у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/6 частку спірної квартири.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином судовими повістками та телефонограмою (а.с. 35, 38) та просили розглядати справу за їх відсутності (а.с. 39-43), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається із змісту позовних вимог, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла донька ОСОБА_1 – ОСОБА_5 після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Як спадкоємець першої черги вона має право успадкувати 1/6 частину спірної квартири. Оскільки відповідач ОСОБА_3 може перешкоджати набуттю права власності на квартиру шляхом її відчуження, що ускладнить виконання майбутнього рішення суду, позивачка просила суд забезпечити її позов шляхом накладення арешту на усю спірну квартиру (а.с.1-4).
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами. 
Проте з таким висновком суду погодитися не можна з наступних підстав.
Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборон.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів».
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 листопада 2020 року в справі №367/5973/18.
Суд першої інстанції, відмовляючи повністю у задоволені заяви про забезпечення позову не врахував принцип співмірності та обраний позивачем спосіб захисту її права, як спадкоємця першої черги за законом на спадкування 1/6 частини спірної квартири.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати, задовольнивши заяву частково шляхом накладення арешту на 1/6 частину спірної  квартири.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 січня 2021 року – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову – задовольнити частково.
Накласти арешт на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 01 березня 2021 року.

Судді       В.М. Барков

Т.І. Биліна

М.Ю. Лопатіна