ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/223/21 Справа № 210/5673/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,
за участю:
представника потерпілого Комишана А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1  на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року щодо

                                ОСОБА_2 ,       ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює,  громадянина України, який проживає                                 за адресою:  АДРЕСА_1 , 

якою справу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:
При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, 22.09.2020 року о 07 год 00 хв у м.Кривому Розі по вул.Цимлянській 3, е/о №94, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, держномер НОМЕР_1 , був недостатньо уважним та під час зміни напрямку руху не переконався в безпечності свого маневру для інших учасників дорожнього руху, та виконуючи маневр лівого повороту, скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген державний номер НОМЕР_2  під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався позаду ліворуч та виконував маневр обгону, після чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. 
Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП провадженням закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпілий ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- суддя на власний розсуд встановив, що ділянка, на якій відбулося зіткнення транспортних засобів, є перехрестям;
- відповідно до п. 33 ПДР України знаки “2.1-2-3” “2.5” та “2.6” встановлюється безпосередньо перед перехрестям, однак відповідно до п. 33 ПДР України, якщо перед перехрестям встановлено знак “2.2”, то йому повинен передувати знак “2.1” з додатковою таблицею “7.1.2”;
- відповідно до відеозапису, скриншотам Google maps та фототаблиці, вбачається, що територія Коксохімічного виробництва ПАТ “АМКР” не містить наскрізного проїзду, тобто є прилеглою територією, а не перехрестям;
- відповідно до листа Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг , - дану ділянку дороги не можна вважати перехрестям, а відповідно п. 1.10 ПДР України вищезазначена ділянка дороги є виїздом з прилеглої території, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду;
- ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР України.
       В запереченнях на апеляційну скаргу захисник Бугрій В.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, - без змін. 
       Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про отримання автомобілем “Фольксваген Туарег” р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 механічних пошкоджень , що не дає підстав для визнання ОСОБА_1 потерпілим в цьому адміністративному провадженні. 
В судовому засіданні апеляційного суду, представник потерпілого Комишан А.В. підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 , просив її задовольнити.
Вислухавши представника потерпілого, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо наявності в діях  ОСОБА_2  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та те, що саме він знаходився у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до відеозапису з місця дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_2 завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині для повороту ліворуч, ввімкнув світловий покажчик повороту та почав здійснювати маневр, також про виконання маневру повороту ліворуч автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2 свідчить характер отриманих автомобілями ушкоджень, оскільки відповідно до фототаблиць ( а.п. 11), автомобіль ВАЗ 2106, держномер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, а саме: деформацію передньої та задньої двері із лівого боку . 
При цьому, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення автомобіль “Фольксваген Туарег” р.н. НОМЕР_2 виконував маневр обгону, тому при виконанні маневру обгону водій повинен керуватися п. 14.2 б) та г) ПДР України відповідно до яких, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ( перестроювання) ліворуч, а також, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, який він обганяє, повернутися на займану смугу.
Суд першої інстанції слушно зазначив, що із пояснень самого потерпілого слідує, що він, виконуючи маневр обгону, не мав можливості повернутись у свою смугу руху та продовжував рух по зустрічній смузі. 
При цьому твердження потерпілого, що автомобіль, який рухався попереду, не подав сигнал повороту, спростовуються відеозаписом події. 
Також суд першої інстанції правильно зазначив, що норма, яка регулює виконання повороту, закріплена у п.10.4 ПДР України, та іі порушення зі сторони водія ОСОБА_2 обґрунтовано не встановлено.
Також судом першої інстанції надано оцінку поясненням представника потерпілого щодо того, що місце події не є перехрестям, що не свідчить про доведеність вини ОСОБА_2 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки при виконанні лівого повороту ОСОБА_2 мав пропустити тільки зустрічні транспортні засоби та ті, що рухаються попереду нього і виконують розворот. Те, що поворот здійснювався не з крайнього лівого положення-в ході розгляду не встановлено.
       Наданий лист Департаменту патрульної поліції в Дніпропетровській області полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг, що дану ділянку дороги не можна вважати перехрестям, а відповідно до п. 1.10 ПДР України вищезазначена ділянка дороги є виїздом з прилеглої території, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду,  не є достатнім доказом вини  ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки навіть за відсутності заборони для потерпілого здійснювати маневр обгону мають бути оцінені  дії обох водіїв та  дії кого з водіїв перебували в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи викладене вище, в ході судового розгляду не встановлено, що саме дії водія ОСОБА_2 перебували в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Заперечення  захисника Бугрія В.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про отримання автомобілем “Фольксваген Туарег” р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 механічних пошкоджень , тому ОСОБА_1 не є потерпілим в цьому адміністративному провадженні є необґрунтованим, та спростовується самим протоколом, в якому зазначено, що автомобілі Фольксваген державний номер НОМЕР_2 та ВАЗ 2106, держномер НОМЕР_1 отримали механічні ушкодження, що входить до об`єктивної сторони ст. 124 КУпАП. 
Висновки суду першої інстанції щодо закриття провадження у зв”язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення є правильними, та доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції –без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд                 
                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілого  ОСОБА_1  на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року  – залишити без задоволення. 
Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року щодо  ОСОБА_2  , якою справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.        

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.Є. Джерелейко