Дата документу 26.01.2021 Справа № 337/144/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 337/144/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Кучерук І.Г.
№ 22-ц/807/35/21                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Полякова О.З.
                       Кухаря С.В.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: ПАТ «Дельта Банк», Головне управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року,

ВСТАНОВИВ

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: ПАТ «Дельта Банк», Головне управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Позивачем та Відповідачем було підписано кредитний договір №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року. Договір підписано сторонами із визначенням їх змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб.
Відповідно до п. 1.1, 1.2 цього договору Банк зобов`язався надати кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу (або у безготівковій формі), у вигляді строкового кредиту у сумі 18000 доларів США зі сплатою відсотків за користування Кредитом у розмірі 11,9% річних. Але так їх і не надав.

Пунктами 1.1, 1.2 кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року чітко не визначена істотна умова договору, передбачена ст. 1054 та ст. 1066, ч.3 ст. 1068 ЦК України: надання Кредиту здійснюється шляхом видачі коштів готівкою в іноземній валюті (доларів США) з невідомого рахунку через касу Банку, при цьому без використання поточного рахунку Позичальника, який повинен був відкриватися з метою зарахування на нього суми наданого кредиту та зазначатися в спірному кредитному договорі.
Видача готівкової іноземній валюти відповідно до актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів НБУ можлива лише з банківського рахунку клієнта банку (клієнтського рахунку, поточного рахунку, балансового рахунку 2629).
Кредитний договір №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року є змішаним договором (кредитний договір та договір банківського рахунку).
Банківський (поточний, клієнтський) рахунок на ім`я позивача не був відкритий в ПАТ «Сведбанк», що унеможливлює надання кредиту готівковою іноземною валютою з операційної каси з банківського (поточного, клієнтського) рахунку чи перерахування кредитних коштів на рахунок.

Відповідач був зобов`язаний надати кредит в сумі 18000 доларів США з банківського (клієнтського, поточного) рахунку позивача, який до цього часу не був відкритий. Відповідач кредиту у сумі 18000 доларів США не надав.
У кредитному договорі відповідачем не були дотримані особливі істотні умови (предмет і сума), банком не було відкрито поточного рахунку для врахування на нього сум наданих кредитних ресурсів, які не було зараховано.
Відповідач не мав наміру виконувати кредитний договір №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, який не був спрямований на реальне настання правових наслідків шляхом надання позивачу кредиту іноземною валютою, що с порушенням ч.5 ст.203 ЦК України,
ОСОБА_1 зазначав, що не отримував 16.05.2008 року з операційної каси банку 18000 доларів США відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України, п.4 гл.3 розділ III «Інструкції про касові операції в банках України» в редакції станом на 21.04.2008 рік (затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 №337 та п.2.3. Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України, затверджена постановою Правління НБУ від 20.10.04 № 495):
Банком не виконано грошове зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для визнання вказаного кредитного договору недійсним на підставі ч.1 ст. 1051 ЦК України.
Позивачу при підписанні кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року відповідачем не було надано інформації про особу кредитодавця, його правоздатність та дієздатність.

Також позивач посилався на те, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про:        особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпеченні; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. При цьому відсоткова ставка 11,9 % зазначена в пункті 1.3 кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, не відповідає дійсній.
Крім того, Позивачу не було повідомлено про валютні ризики та незаконно встановлено збір за дії, які банк вчиняє на власну користь.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати недійсним кредитний договір №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року підписаний ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Сведбанк».

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2008 року ОСОБА_1 звернувся до «Сведбанк» із заявою анкетою на отримання кредиту(т.3 а.с. 4-5).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 22.04.2008 року, він підтвердив, що перед укладанням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі вичерпну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Йому було роз`яснено існуючи особливості кредитування, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування(т.1 а.с.61, т. 3 а.с.6).

Між сторонами укладено кредитний договір, умови якого були погоджені та завірені підписами сторін договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зазначений кредитний договір було укладено 16.05.2008 року за №0703/0508/71-090, за умовами якого договір укладено для надання позичальнику грошових коштів у вигляді кредиту у розмірі 18000 доларів США на строк з 16.05.2008 року по 16.05.2038 року зі сплатою 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

При вирішенні спору, судом першої інстанції були проаналізовані умови укладеного сторонами договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надається у готівковій формі через касу банку, або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів в національній валюті України на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в оплату за договором купівлі продажу.

Відповідно до п. 1.4. договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі продажу між позичальником та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з метою придбання квартири АДРЕСА_1 . 

Відповідно до п. 1.5. договору, до складу сукупної вартості кредиту для позичальника у зв`язку з отриманням кредиту на умовах договору включаються суми необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим договором процентів, комісій, можливих неустойок, а також вартість витрат пов`язаних з укладанням іпотечного договору, у тому числі будь яких змін та доповнень до нього, та вартість страхування предмету іпотеки за іпотечним договором.

Відповідно до п. 10.10. договору, сторони погодили, що з укладанням договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, та не існує будь яких умов які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.

Відповідно до п. 10.13. договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що перед укладенням кредитного договору, банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також при укладенні кредитного договору йому була надана вся необхідна інформація передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 в повному обсязі(т. 1 а.с.8-13, т. 2 а.с. 8-14, т. 3 а.с. 7-19).

На забезпечення належного виконання вимог кредитного договору №0703/0508/71-090, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , 16.05.2008 року оформлено іпотечний договір №0703/0508/71-090-Z-1, предметом якого виступила квартира АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 53-56). 

Відтак судом першої інстанції було встановлено добровільність укладення договору, зрозумілість його умов, на підставі ст. 629 ЦК України, договір став обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобов`язань за ним.

Як правильно зазначив суд перешої інстанції,, факт видачі і отримання грошових коштів підтверджується заявою про видачу готівки №1 від 16.05.2008 року на суму 18000 доларів США, еквівалент у гривнях 90900 грн. за договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, яка також підписана позивачем ОСОБА_1 (т.1 а.с.60, т.2 а.с. 6, т. 3 а.с.76), а також заявою про переказ готівки № U1412-1 від 16.05.2008 року на суму 909 грн., як комісії за перевірку документів за кредитним договором(т.2 а.с. 7, т. 3 а.с. 77). 

Відповідно до виписки по особовому рахунку, ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, здійснювались платежі у період 2008 – 2012 року(т.1 а.с.74-78, т.3 а.с. 57-67).

Тобто позивач погоджувався з умовами договору, визнавав їх, виконував договір протягом тривалого часу та не оспорював ані його умови, ані факт отримання грошових сум.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що кредитор у зобов`язанні був замінений правомірно Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі за кредитним договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року(т. 1 а.с. 134-139).
15.06.2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі за кредитним договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року(т. 1 а.с. 94-109)., 

Як зазначив суд першої інстанції, ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015року у справі №6-979цс15, боржник,який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Також суд першої інстанції врахував, що 04.02.2015 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «АльфаБанк» укладено договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, в якому встановлюється порядок погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу за кредитним договором(т.3 а.с. 50-52). 

Аналогічно зміни вносилися і у наступний час.
Так, 20.04.2015 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «АльфаБанк» укладено договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, в якому встановлюється порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором(т.3 а.с. 47-49). 
25.05.2015 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «АльфаБанк» укладено договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, в якому встановлюється порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором(т.1 а.с.62-64, т. 3 а.с. 44-46). 
03.07.2015 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «АльфаБанк» укладено договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, в якому встановлюється порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором(т.3 а.с. 41-43). 
29.10.2015 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «АльфаБанк» укладено договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, в якому встановлюється порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором(т.3 а.с.23-25). 
26.11.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, в якому встановлюється порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором(т.1 а.с.65-67, т. 3 а.с. 20-22). 
02.12.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, в якому встановлюється пільговий період користування кредитом протягом якого процентна ставка становить 0,01%, та викладено у новій редакції графік погашення кредиту або графік платежів(т.1 а.с.68-70, т. 3 а.с.26-28). 

Одночасно судом враховані і ніші обставини, зокрема, ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» підписаний розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, як додаток №1 до кредитного договору №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року(т. 3 а.с.29-33).
Відповідно до квитанцій, ОСОБА_1 в рахунок заборгованості за кредитним договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, здійснювались платежі ПАТ «Альфа-Банк» у період лютого, квітня, липня 2015 року(т.1 а.с.71-73).
Відповідно до квитанцій, ОСОБА_1 в рахунок заборгованості за кредитним договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, здійснювались платежі ПАТ «Сведбанк» (т. 3 а.с. 68), та ПАТ «Альфа-Банк»(т.3 а.с. 69-75, 158-160).
Відповідно до виписки по особовому рахунку, ОСОБА_1 в рахунок погашення за кредитним договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, здійснювались платежі у період 2012 – 2017 року у ПАТ «Альфа-Банк»(т.2 а.с.15-83, т. 3 а.с.88-156).
Відповідно до розрахунку заборгованості, останні платежі за кредитним договором №0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року здійснені ОСОБА_1 у листопаді 2016 року(т.1 а.с. 79-80).

На перевірку доводів сторін, судом першої інстанції була проведена експертиза.

Відповідно до висновків експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №412/413-18 вказано, що:
1.В об`ємі наданих на дослідження документів (на дослідження експерту у матеріалах цивільної справи та по клопотанню, не надано жодного санкціонованого первинного бухгалтерського документа (заяви на видачу готівки, меморіального ордеру і т.д.), оформленого у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», приписів «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254, «Інструкції про касові операції в банках України» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337 та «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.98 р. № 566) експертом документально об`єктивно не підтверджується надання (видача) ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, кредитних коштів з операційної каси Запорізького відділення ВАТ «СведБанк» в сумі 18000 доларів США.
2.У відповідності до пункту 4 глави 3 Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003р. за № 768/8089 та п. 1.8 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493, документально обґрунтована видача фізичній особі - резиденту готівкового кредиту в іноземній валюті за кредитним договором відбувається шляхом відкриття клієнту поточного рахунку в банку 2620 «Кошти на вимогу фізичний особі», зарахування на нього суми кредиту з позичкового рахунку НОМЕР_1 ... «Довгострокові іпотечні кредити, що надані фізичним особам», або іншого рахунку, передбаченого постановою Правління НБУ від 17.06.2004р. №280.
Умовами Кредитного договору № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року не визначено відкриття ОСОБА_1 поточного рахунку 2620....
Визначена у «заяві на видачу готівки» № 1 від 16.05.2008р. видача ОСОБА_1 готівкової іноземної валюту по Кредитному договору № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, з рахунку 2233...., а не з поточного рахунку Позичальника 2620...., не відповідає вимогам нормативно - правових актів Національного банку України та не може бути здійснена (проведена).
3.На дослідження експерту в матеріалах справи, за період з 16.05.2008р. по 01.03.2017р., не надано жодного санкціонованого первинного бухгалтерського документу (заяви на переказ готівки, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, розрахункового чеку, платіжної вимоги, меморіального ордеру і т.д.), оформлених у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», приписів «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254, «Інструкції про касові операції в банках України» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337, та «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.98 р. № 566, який би підтверджував та був би належним доказом погашення ОСОБА_1 кредитних коштів («тіла» кредиту, нарахованих процентів, простроченої заборгованості, пені і т.д.) по Кредитному Договору № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року.
На дослідження експерту, надано 5 Квитанцій (за 04.02.2015р., 20.04.2015р., 03.07.2015р., 29.10.2015р. та 26.11.2015р.) значиться підписані ОСОБА_1 (визнання, хто підписав квитанції ( ОСОБА_1 або інша особа), виходить за межи компетенції та спеціальних знань судового експерта, так як ОСОБА_1 стверджує що він кредитні кошти не отримував та жодного разу не погашав) згідно яких нібито ОСОБА_1 вносив на рахунок № НОМЕР_2 кошти у сумі 22 567,35грн., з призначенням платежу «сплата заборгованості по Кредитному договору № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008р.». Водночас, на дослідження експерту не надані меморіальні ордери по проведеним Банком валюто - обмінним операціям, тобто документально об`єктивно встановити коли та в якій сумі, за внесені гривні були придбані долари США, та куди вони були спрямовані, експерту не надається за можливим.
4. В об`ємі наданих на дослідження документів, тільки на підставі чітко встановлених вихідних даних, визначених у Кредитному Договору № 0703/0508/71-090 від 16 травня 2008р., без врахування документально не підтверджених витрат по сплаті державного мита, послуг нотаріуса та суб`єктів оціночної діяльності і т.д., експертом встановлено (розраховано), що: реальна процентна ставка кредиту складає - 15,01%, та абсолютне значення подорожчання кредиту - 40 076,60 дол. США.
У матеріалах цивільної справи відсутні дані про реальну процентну ставку та сукупну вартість кредиту, які зобов`язаний був розрахувати ВАТ «Сведбанк» станом на 16.05.2008р. по Кредитному Договору № 0703/0508/71-090 від 16 травня 2008р.
5.У матеріалах цивільної справи відсутні дані (показники) про реальну процентну ставку та сукупну вартість кредиту, які зобов`язаний був розрахувати ВАТ «Сведбанк» станом на 16.05.2008р. по Кредитному Договору № 0703/0508/71-090 від 16 травня 2008р.
Розрахунки реальної процентної ставки та сукупної вартості кредиту, які зобов`язаний був розрахувати ВАТ «СведБанк» станом на 16.05.2008р. по Кредитному Договору № 0703/0508/71-090 від 16 травня 2008р., також не були надані на дослідження по ухвалам Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 03 жовтня 2017 року та від 07 листопада 2017 року, та по клопотанню експерта від 17.07.2018р.
Відповідь на питання чи виконано ОСОБА_1 підпис у Графі «Підпис отримувача» в заяві на видачу готівки №1 від 16.05.2008 року, чи цей підпис виконано іншою особою, матеріали експертизи не містять(т. 3 а.с.164-223).

Ввідмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано жодних переконливих доказів на підтвердження існування обставин, які у відповідності до положень ст. 203, 215 ЦК України становили б сумнів у правомірності укладеного між сторонами договору.

Як було встановлено судом першої інстанції, кредитний договір № 0703/0508/71-090 від 16 травня 2008 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому частково виконував його умови; Банк надав в письмовій формі вичерпну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, було роз`яснено існуючи особливості кредитування, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування.
Відповідно до умов договору підписаного сторонами, вказано форму надання кредиту, призначення, склад сукупної вартості кредиту.

Також суд першої інстанції виходив з того, що сторони погодили, що з укладанням договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов, та не існує будь яких умов які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору, і підписанням договору позичальник підтверджує, що перед укладенням кредитного договору, банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування, при укладенні кредитного договору йому була надана вся необхідна інформація передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 в повному обсязі.

Суд першої інстанції не знайшов порушеннь банком при укладенні оскаржуваного договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» з огляду на те що умовами кредитного договору чітко передбачені усі істотні умови договору, позивач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, йому було роз`яснено існуючі особливості кредитування, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування, порядок погашення кредиту, суд першої судом відхиляються 

Також судом було враховано, що позивач не був обмежений у виборі валюти кредитування, при укладенні договору усвідомлював значення своїх дій і своїм підписом засвідчив власне волевиявлення укласти оспорюваний договір саме на тих умовах, що в ньому викладені. Зміст спірного кредитного договору не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 

Спірний кредитний договір укладено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, при цьому сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що свідчить про відповідність укладеного між сторонами кредитного договору вимогам ст.203 ЦК України.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно з ч. 1 ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) сформульовано правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Факт отримання кредиту позивачем, його багаторазове погашення на протязі багатьох років, укладення додаткових угод, підписання іпотечного договору, є беззаперечним і достатнім доказом укладання між банком та позивачем кредитного договору, на умовах викладених у тексті кредитного договору .

Лише сам по собі факт не встановлення експертом, в об`ємі наданих на дослідження документів, підтверджень надання (видача) ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 0703/0508/71-090 від 16.05.2008 року, кредитних коштів з операційної каси Запорізького відділення ВАТ «СведБанк» в сумі 18000 доларів США; не визначення умовами кредитного договору відкриття ОСОБА_4 поточного рахунку 2620....; не можливість документально об`єктивно встановити коли та в якій сумі, за внесені гривні були придбані долари США, та куди вони були спрямовані; відсутність у матеріалах цивільної справи данних про реальну процентну ставку та сукупну вартість кредиту, які зобов`язаний був розрахувати ВАТ «Сведбанк» станом на 16.05.2008 р. по кредитному договору, за наявності доказів отримання кредиту, придбання нерухомого майна за кредитні кошти, використання кредитних коштів, його погашення, не свідчать про наявність підстав для задоволення позову.
Також судом було враховано пропуск позивачем строку позовної давності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Проаналізувавши обставини справи, суд першої інстанції ійшов висновку, що позивач про порушення свого права дізнався 16.05.2008 року, в момент оформлення заяви на видачу готівки № 1 від 16.05.2008 року за кредитним договором, дійсність якого позивач оспорює з підстав порушення банком вимог ст. 1051 ЦК України, та в момент підписання договору дійсність якого позивач оспорює з підстав порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, з позовною заявою до суду про визнання кредитного договору недійсним позивач звернувся лише 16.01.2017 року, значно пропустивши таким чином визначений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, питання про поновлення якого позивач перед судом не порушував.
Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
В матеріалах справи(т. 1 а.с.53-59) міститься заперечення проти позову, в якому представник ПАТ «Альфа-Банк», зокрема, просив суд застосувати строк позовної давності.
Також матеріалах справи(т. 1 а.с.128-132) міститься заперечення проти позову, в якому представник АТ «Дельта Банк», зокрема, просив суд застосувати строк позовної давності.
Також в матеріалах справи(т. 1 а.с.157-158) міститься клопотання представника ПАТ «Альфа-Банк», про застосування строку позовної давності.

Ані при розгляді справи у суді першої інстанції, ані при апеляційному розгляді, позивачем не надано переконливих доводів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності.

І хоча суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, судова колегія погоджуючись з висновками суду першої інстанції, також звертає увагу на те, що пропуск строку позовної давності додатково свідчить про те, що позивач був обізнаний з умовами договору та своїм виконанням и не оспорюванням його умов протягом тривалого часу, розумів значення вчинення укладеного ним правочину та погоджувався з усіма його умовами.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. 

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були  допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2020 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено5 лютого 2021 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        О.З. Поляков

                                                                               С.В. Кухар