Ухвала
Іменем України    
 
27 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 426/21677/18
провадження № 61-15854ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Луганської В. М., Коновалової В. А., Єрмакова Ю. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У 2018 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 28 лютого 2020 року, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 05 березня 2020 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року залишено без руху та запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги, зазначені в тексті ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що військова частина НОМЕР_1 повторно звернулася з апеляційною скаргою на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року, оскільки ухвалою Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення суду першої інстанції визнано неподаною та повернуто відповідачу. Апеляційна скарга подана з пропуском строку, встановленого статтею 354 ЦПК України і до неї не додано заяви про поновлення пропущеного строку та не зазначено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року визнано наведені військовою частиною НОМЕР_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року неповажними. Апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги, зазначені в тексті ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у заяві про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року, яка надійшла на адресу апеляційного суду у березні 2020 року, військовою частиною НОМЕР_1 фактично зазначено про незгоду з ухвалою Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, якою повернуто попередню апеляційну скаргу та зазначено яким чином було зареєстровано копію ухвали Луганського апеляційного суду про надання строку для усунення недоліків апеляційної скарги від 11 вересня 2019 року. У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження військовою частиною НОМЕР_1 не зазначено причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року, починаючи з 23 жовтня 2019 року по час повторного звернення з апеляційною скаргою, а саме 28 лютого 2020 року. Тобто, відповідач через чотири місяці повторно звернувся з апеляційною скаргою та не зазначив, причини, які перешкоджали йому звернутися із апеляційною скаргою раніше. 
 
Оскарженою ухвалою Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 рокуна підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у заяві про поновлення пропущеного строку, яка надійшла на адресу апеляційного суду 28 квітня 2020 року, військовою частиною НОМЕР_1 фактично продубльовано аналогічні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які судом апеляційної інстанції вже визнавались неповажними та зазначено, що з 23 жовтня 2019 року до 28 лютого 2020 року відповідач не звертався з апеляційною скаргою, оскільки військова частина оскаржувала до Верховного Суду ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року про повернення апеляційної скарги та вказав, що на військову частину покладається виконання специфічних завдань пов`язаних із застосуванням сил і засобів за призначенням для оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні не зазначено. Ураховуючи викладене, колегія суддів зробила висновок про те, що військовою частиною НОМЕР_1 не наведено інших поважних причин пропуску строку на оскарження рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року. Оскарження до Верховного Суду ухвали Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року про повернення апеляційної не перешкоджало відповідачу звернутися повторно з апеляційною скаргою. Також апеляційний суд зазначив, що відповідач є суб`єктом владних повноважень, що здійснює діяльність на професійній основі, а тому проблеми внутрішньої організації виконання роботи його службовцями не є об`єктивними обставинами, які перешкоджали оскаржити судове рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин, однак військовою частиною НОМЕР_1 таких причин не наведено.
 
27 жовтня 2020 року військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків: подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази, сплатити судовий збір, зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи, надати документи на підтвердження повноважень представника. Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги. 
 
Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2020 року ці недоліки було усунуто. Зокрема, у січні 2021 року військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та уточнену касаційну скаргу, у якій,  посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на розгляд до апеляційного суду.
 
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження військова частина НОМЕР_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що ухвала апеляційного суду від 10 серпня 2020 року отримана 18 серпня 2020 року, що підтверджується відповідною відміткою реєстрації вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 за Вх. № 6220 від 18 серпня 2020 року. Оскаржена ухвала Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року була постановлена в період дії карантину і пропуск строку для подачі касаційної скарги зумовлено хворобою представника військової частини НОМЕР_1 у цій справі на Covid-19. На підтвердження указаних обставин суду надано копії: супровідного листа Луганського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року про направлення копії ухвали з відміткою штампу вхідної кореспонденції за Вх. № 6220 від 18 серпня 2020 року; конверту, адресованого Луганським апеляційним судом військовій частині НОМЕР_1 із штрихкодовим ідентифікатором № 9340408032863; витягу з медичної карти із записом від 29 серпня 2020 року; позитивного результату дослідження від 09 вересня 2020 року на Covid-19; витягу з наказу від 15 жовтня 2020 року № 223 щодо початку виконання службових обов`язків.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). 
 
У частині другій та третій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
 
Уточнена касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 мотивована тим, що оскарженою ухвалою апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із неповажністю підстав пропуску строку, оскільки, на думку суду, виконання першочергових завдань з оборони та відсічі збройної агресії не є поважною причиною пропуску строку для звернення з апеляційною скаргою. Незважаючи на те, що по теперішній час на території країни триває Операція об`єднаних сил, яка полягає у звільненні окупованої території і у якій військова частина НОМЕР_1 приймає безпосередню участь, апеляційний суд все таки вважає, що це не може бути поважною причиною пропуску строку для звернення з апеляційною скаргою. Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що ухвала Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року є незаконною, адже пропуск строку на апеляційне оскарження з наведених вище підстав можна вважати поважним.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Згідно пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
 
Встановивши, що підстави, указані у заяві військової частини НОМЕР_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга – необґрунтованою.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Керуючись статтями 260, 389, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити військовій частині НОМЕР_1 строк на касаційне оскарження ухвали Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року.
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Луганської В. М., Коновалової В. А., Єрмакова Ю. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       В. І. Крат
 
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
                                                                                М. М. Русинчук