УХВАЛА

22 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/175/20
адміністративне провадження № К/9901/7618/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду      Бучик А.Ю., перевіривши касаційну скаргу перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Леобуд» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від  20 січня 2021 року у справі №380/175/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Леобуд» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
УСТАНОВИВ:
У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Леобуд» звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якому просило визнати протиправною і скасувати постанову від 21.11.2019 № ЛВ3526/1425/АВ/ФС про накладення штрафу у розмірі 250 380,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року позов задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від  20 січня 2021 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
04.03.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Леобуд»  на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №380/175/20, направлена поштою 01.03.2021.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Згідно з частиною четвертою  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Леобуд» зазначає пункт 1 частини четвертої  статті 328 КАС України.
В обгрунтування зазначеної підстави касаційного оскарження скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №808/434/16, від 25.11.2019 у справі №620/392/19 та від 04.07.2018 у справі №820/1432/17.
Натомість, обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку на цій підставі скаржник не наводить.
Так, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 КАС України  є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено;                3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 КАС України  зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не може вважатися подібністю правовідносин.
Різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм.
Так, у справі № 808/434/16 спір стосувався рішень податкового органу, прийнятих в результаті проведеної документальної невиїзної позапланової перевірки позивача з питань нарахування, повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і правильності нарахування та сплати єдиного внеску в результаті отримання доходу у вигляді заробітної плати позивача. У вказаній справі Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що всі рішення та вимоги відповідача прийнято на підставі того, що позивачем виплачено дохід фізичним особам без оформлення трудових відносин. Висновки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях зазначених осіб, однак суми, вказані в акті не підтверджені, фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом зобов`язань позивачу по податку на доходи фізичних осіб, військового збору та сум єдиного внеску. Пояснення зазначених осіб фактично містять інформацію про вчинення позивачем певних дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як грубе порушення законодавства України про працю. Проте допустимих доказів вчинення роботодавцем відносно працівників порушення законодавства про працю податковим органом суду не надано.
Натомість, у справі, що розглядається (№380/175/20), спір стосується скасування постанови, прийнятої внаслідок державного контролю за додержанням законодавства про працю в частині неоформлених трудових відносин.
З огляду на наведене, посилання скаржника на подібність правовідносин, є незмістовними, оскільки у справі, на яку посилається скаржник (№808/434/16) перевірка щодо додержанням законодавства про працю в частині неоформлених трудових відносин не здійснювалась.
Також безпідставними є посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.11.2019 у справі №620/392/19 та від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, оскільки позиція суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається є аналогічною позиції Верховного Суду у вказаних постановах, зокрема, щодо того, що у межах спірних правовідносин позивачем не дотримано вимог  ст. 24 КЗпП України  в частині обов`язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням змін до  КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з ч. 2  ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з п. 4 ч. 5  ст. 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, зокрема, не наведено доводів, які є підставами для відкриття касаційного провадження на підставі пункут 1 частини 4 статті 328 КАС України, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, відповідно до пункту 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України.
Відповідно до ч. 7  ст. 332 КАС України  копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному  ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2  ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями  248,  330,  332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Леобуд» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від  20 січня 2021 року у справі №380/175/20 - повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                      	А.Ю. Бучик