Справа № 752/14974/20	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Дмитрук Н.Ю.	
Провадження № 33/824/707/2021	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.	

 
                                    КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            ___________________________________________________________________
 
                                                      П О С Т А Н О В А
                                                         іменем України
 
02 лютого 2021 року                                                           м. Київ 
 
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафув розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.,з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
                                                      В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови, 23.07.2020 року о 09 год. 45 хв. в м. Києві по                                        вул. А. Заболотного, 31 Е водій ОСОБА_1  керував автомобілем Сітроен                                  д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені                                  та не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя.                      Від проходження огляду на стан сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року   ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафув розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.,з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,                      в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що будь-які ознаки сп`яніння у нього були відсутні, інспектор поліції ліхтарем в очі йому не світили, координація рухів у нього була в нормі та працівники поліції цю ознаку і не перевіряли, обличчя завжди природного, здорового кольору, спілкувався чітко, наркотичних засобів не вживав, а відмовився від проходження відповідного огляду, так як поспішав на роботу, оскільки там сталася надзвичайна ситуація де необхідна була його особиста присутність. Разом з тим, в порушення норм законодавства, він не був направлений до лікарської установи в установленому законом порядку, так як матеріали справи не містять відповідного направлення. Також матеріали справи не містять довідку про наявність або відсутність повторності, а письмові пояснення свідків не відповідають фактичним обставинам справи, так як на місці зупинки йому не пропонували пройти огляд і він відповідно не відмовлявся, окрім того, відповідні свідки в судове засідання не викликались.
Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначена справа була розглянута                             13.08.2020 року за участі ОСОБА_1 , при цьому відповідно відомостей поштового конверту, апеляційна скарга подана до суду 21.08.2020 року, тобто в межах передбачених законом. Таким чином строк на оскарження апелянтом не пропущено.
ОСОБА_1 неодноразово викликався в судове засідання до апеляційного суду, однак в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Такий висновок підтверджується оціненими в сукупності місцевим судом доказами щодо всіх обставин справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 321583 від 23.07.2020 року, письмовими свідків ОСОБА_2                                      та ОСОБА_3 , відповідно до яких у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився                    від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння, розпискою ОСОБА_1                          у якій він зобов`язується не керувати автомобілем, який він залишає за місцем правопорушення, рапортом поліцейського, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано у присутності свідків факт відмови водія                            ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
При призначенні ОСОБА_1  адміністративного стягнення місцевий суд, дотримуючись вимог статті 33 КУпАП, врахував характер вчиненого ним правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та наклав на ОСОБА_1  адміністративне стягнення в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 130 КУпАП.
Вважаю, що накладене місцевим судом адміністративне стягнення на                        ОСОБА_1  у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  10200 (десять тисяч двісті) гривень,з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Отже, місцевий суд, відповідно до ст. 280 КУпАП, з`ясував всі обставини,  що підлягають при розгляді даної справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до ч. 3, ч. 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, який визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. 
Згідно п. 6 розділу I, п. 6 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. 
Відповідно до п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.
Згідно п. 12 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.п. 1, 12 р.2 Інструкції  працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.
Таким чином, посилання апелянта на те, що у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення,                        є необґрунтовані, а також спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що поліцейські, встановивши ознаки наркотичного сп`яніння, озвучували їх перед ОСОБА_1 та перед свідками.
Безпідставними є і доводи в апеляційній скарзі про порушення процедури огляду, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, не складалося.
Вказана форма заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд і в закладі охорони здоров`я, до якого не передбачене його примусове доставляння, то підстав для складання направлення у працівників поліції не було.  
Посилання апелянта на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, а наявні лише письмові їх пояснення, не може свідчити про їх невідповідність фактичним обставинам справи та неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються                      з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1                                 ст. 130 КУпАП. Оскільки письмові пояснення складені уповноваженою службовою особою та своїм підписом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили достовірність написаного в них, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави вважати вказані письмові пояснення такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року) через відсутність в матеріалах справи даних щодо повторності вчиненого правопорушення, є безпідставними, оскільки за приписами п.5 Розділу VІІ цієї Інструкції відповідна довідка, в якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення долучається до протоколу лише у разі встановлення повторності правопорушення.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 , зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, постанова  Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року щодо  ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку з чим залишає постанову суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                        П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                       Ю.В.Семенцов