ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 березня 2021 року                                 
м. Харків
справа № 643/16424/20
провадження № 22-ц/818/954/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю., 
суддів – Пилипчук Н.П., Яцини В.Б., 

за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 
відповідач – Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Департамент реєстрації Харківської міської ради, 
третя особа – Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої  ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Сугачової О.О., 
установив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі АТ «Альфа-Банк»), треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про поновлення порушеного права, визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання.

Разом з позовною заявою 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить: заборонити АТ «Альфа-Банк» або іншим особам, які діють від його імені (представникам) вселятись до квартири АДРЕСА_1 ; заборонити АТ «Альфа-Банк» або іншим особам, які діють від його імені (представникам) здійснювати проникнення до квартири АДРЕСА_1 ; заборонити реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 195693957 від 08.01.2020 вбачається, що державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. 27.11.2019 здійснено реєстрацію права власності належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 на АТ «Альфа-Банк». Підставою перереєстрації права власності став «Договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно» № 1319 від 10.10.2019, виданий приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень віл 02.12.2019 індексний номер 49967205. Жодного повідомлення про перереєстрацію права власності на ім`я банку ні від приватного нотаріуса, ні від державного реєстратора, ні від АТ «Альфа-банк» на її адресу не надходило, суб`єктом оціночної діяльності оцінка спірної квартири на момент перереєстрації не здійснювалась. ОСОБА_1 одразу ж звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом про поновлення права власності та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк». На теперішній час у провадженні Московського районного суду м. Харкова на розгляді перебуває цивільна справа № 643/556/20 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, Відділу державної реєстрації Красноградської районної державної Адміністрації Харківської області, третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності. 21.10.2020 до квартири АДРЕСА_1 намагалися проникнути представники АТ «Альфа-Банк» та виселити ОСОБА_1 з донькою без судового рішення. З даного приводу була викликана поліція, написані чисельні заяви до поліції. Окрім того, вона дізналася, що її саму та її неповнолітню доньку знято з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі на підставі рішення головного спеціаліста відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради Дичко Н.А. від 24.09.2020. Скасування реєстрації здійснено на підставі заяви представника АТ «Альфа-Банк» Назаревського А.В., без її згоди та повідомлення. Зазначає, що є всі підстави побоюватись, що відповідач може проникнути до її квартири, вселити в квартиру сторонніх осіб, виселити її та її неповнолітню дочку. Таким чином, обставини накладення заборони вчиняти відносно квартири певні дії є необхідним засобом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі. 

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення її позову.

Ухвала мотивована тим, що у провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 643/556/20 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П., Відділу державної реєстрації Красноградської районної державної Адміністрації Харківської області, третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності. В рамках розгляду вказаної цивільної справи № 643/556/20, ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2020 задоволено клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 . Зазначена ухвала про забезпечення позову не оскаржувалася та набрала законної сили 03.02.2020. Враховуючи наявність вжитих судом та діючих на теперішній час заходів забезпечення позову стосовно квартири АДРЕСА_1 в рамках розгляду цивільної справи № 643/556/20, а також наявність інших вищенаведених обставин, вважає, що суд позбавлений дійти висновку про необхідність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи № 643/16424/20 в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, ухвалити постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що право власності на спірну квартиру на теперішній час зареєстровано за АТ «Альфа-Банк». Отже Банк має всі можливості та підстави для реєстрації в квартирі будь-яких третіх осіб, а отже існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду. Також вказує на те, що забезпечення позову, на якому наполягає позивач, ніяким чином не вплине на законні права та інтереси відповідача, оскільки відповідачі є юридичними особами та до них не застосовуються встановлені законом гарантії конституційного права на житло.

Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали контрольного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову – це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову – виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4, 10 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема:  накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;  встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання ; інші заходи у випадках, передбачені законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Дані положення судом першої інстанції під час вирішення питання про забезпечення позову були враховані. 

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

Під час прийняття рішення про можливість забезпечення позову суд першої інстанції повинен визначити вид забезпечення, яке підлягає застосуванню та відповідно обґрунтувати підстави його застосування.

Як встановлено судом першої інстанції, в провадженні судді Московського районного суду м. Харкова Крівцова Д.А. перебуває цивільна справа № 643/556/20 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, Відділу державної реєстрації Красноградської районної державної Адміністрації Харківської області, третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

В рамках розгляду вказаної цивільної справи № 643/556/20, ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Крівцова Д.А. від 17.01.2020 задоволено клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Частиною 10 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з наведених вище вимог заяви про забезпечення позову, вони, за своєю суттю, є тотожними майбутнім вимогам позовної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на приписи ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 18, 19, 265 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено обов`язковість судового рішення однією з основних засад судочинства, яка з огляду на положення ст.ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається спір про право між сторонами, позивачем не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та наявність вжитих судом та діючих на теперішній час заходів забезпечення позову, висновки суду щодо відмови у задоволені заяви про забезпечення позову є обґрунтованими. 

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року без змін. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 залишити без задоволення. 

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий                                                                         О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                Н.П. Пилипчук

                                                                               В.Б. Яцина