ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 березня 2021 року           справа № 425/2854/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Оверченко Оксани Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2021 року (повний текст складено 21 січня 2021 року в м. Рубіжне Луганської області) у справі № 425/2854/20 (головуючий І інстанції суддя Москаленко В.В.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Сугака Андрія Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

                                                       В С Т А Н О В И В: 

Представник позивача звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 564838 від 14.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.
В обґрунтування позову представник позивача вказала, що 14.09.2020 відповідачем складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.
У постанові серії ДП18 № 564838 від 14.09.2020 про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеного поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП, рядовим поліції Сугаком А.О. зазначено, що 14.09.2020 о 19-47 год. у м. Рубіжне на перехресті вулиць Трудова-Мєндєлєєва, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався без увімкнених фар ближнього світла в темну пору доби, та при перевірці документів, не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.п. 2.4.а. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 цього кодексу.
Вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 , у вказаний у постанові день, рухався з увімкненими фарами ближнього світла, а тому адміністративне правопорушення, яке вказано в спірній постанові, він не вчиняв. Крім того, після зупинки відповідачем транспортного засобу позивача, останній вимагав докази, які підтверджують факт вчинення ним інкримінованого правопорушення, але надати докази скоєного правопорушення відповідач відмовився. Оскільки позивач не вчиняв порушення ПДР України, тому вимога посадової особи про пред`явлення документів, на його думку, була необґрунтованою, і документи надати він відмовився. Відповідач не звернув уваги на пояснення позивача, не ознайомив його з правами та порушивши вимоги розгляду адміністративної справи склав постанову про адміністративне правопорушення, яка не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню.
Просив скасувати постанову серії ДП18 №564838 від 14.09.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.
Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2021 року у справі № 425/2854/20 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
Поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Луганській області рядовим поліції Сугаком А.О.  винесено постанову серії ДП 18 № 564838 від 14.09.2020 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.
З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі колегією суддів переглянуто відеозапис подій, зроблений 14.09.2020 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських та відео реєстратора з поліцейського автомобілю і який знаходиться в матеріалах цієї адміністративної справи, записаний на dvd-диску.
За результатами перегляду відеозапису колегією суддів встановлено, що відеозапис зроблений 14.09.2020 і на ньому зафіксовано, що транспортний засіб ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався без увімкнених фар ближнього світла в темну пору доби. Після зупинки автомобіля позивача відповідач повідомив йому, що причиною зупинки є порушення ним Правил дорожнього руху, після чого попросив водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Позивач, не погодившись з вимогою працівника поліції, не пред`явив документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, а саме: водійське посвідчення, реєстраційний талон на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, пояснив, що документи пред`являти не буде, оскільки вважає дії відповідача безпідставними.
З відео також вбачається, що позивач пояснив поліцейським, що він включав та виключав світло, оскільки його «вибило».
Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 19.1 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.
Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.
Введення цього терміну обумовлене необхідністю чіткого розуміння часу, коли правила вимагають від учасників дорожнього руху виконувати певні дії та водії повинні вмикати на транспортному засобі зовнішні світлові прилади.
Згідно п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Підпунктом (а) пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Встановлено, що доказом в справі згідно ст.251 КУпАП є відеозапис порушення з відео-реєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських.
Так, з дослідженого відеозапису, який надано відповідачем та додано до матеріалів справи, вбачається, що 14.09.2020 о 19-47 год., у м. Рубіжне Луганської області, транспортний засіб транспортний засіб ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , дійсно рухався без увімкнених фар ближнього світла в темну пору доби.
Також з відеозапису вбачається, що позивач не пред`явив документи для перевірки на вимогу поліцейського.
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що позивача було позбавлено можливості скористатися своїми правами під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.
З наданого відповідачем суду відеозапису вбачається, що позивач не заявляв будь-яких клопотань під час розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, а саме: про залучення до розгляду справи його адвоката. Позивач лише вимагав адвоката, але виклик адвоката не входить до компетенції відповідача. Разом з тим, інспектор роз`яснив йому всі його права згідно Конституції України та КУпАП.
Також колегія суддів зазначає, що є неприйнятними доводи апеляційної скарги, що на відео, яке надано відповідачем, не зафіксований номер саме автомобіля позивача, оскільки це спростовується відео № IMG-6170 від 2020/09/14, де о 19:40:43 видно реєстраційний номер автомобіля позивача.
Колегія суддів наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Доводи апеляційної скарги, що позивач мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу правомірна, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 в якій зазначено наступне.
«Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.
Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.».
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Оверченко Оксани Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2021 року у справі № 425/2854/20 - залишити без задоволення.
Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2021 року у справі № 425/2854/20 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 01 березня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                                     А.В. Гайдар

Судді                                                                                                           Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                           І.Д. Компанієць