Постанова
Іменем України
 
25 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 638/8683/14-ц
провадження № 61-150св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця  Р. А.,
 
учасники справи:
заявник - державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,
стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк»,
боржник - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану  адвокатом Панасенком Павлом Петровичем, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року у складі судді Аркатової К. В. та постанову Харківського апеляційного суду від  03  грудня 2019 року у складі колегії суддів: Бровченка  І.  О., Колтунової  А.  Я., Бурлаки  І.  В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст вимог
 
У червні 2018 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Шевченківський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області) звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк») заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 844,61 доларів США, що еквівалентно 729 573,01 грн.
 
Заява мотивована тим, що виконавчий лист від 30 квітня 2015 року №  638/8683/14-ц, виданий Дзержинським районним судом м. Харкові, був на виконанні у Шевченківському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області та втрачений під час переїзду.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від  03  грудня 2019 року, видано дублікат виконавчого листа згідно з рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 844,61 доларів США, що еквівалентно 729 573,01 грн.
 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані наявністю правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 638/8683/14-ц за позовом ПАТ  «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки виконавчий лист від 30 квітня 2015 року №  638/8683/14-ц, виданий Дзержинським районним судом м. Харкові, втрачений Шевченківським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області під час переїзду, що підтверджується довідкою заявника.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 в особі адвоката Панасенка П. П. просив суд скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від  03  грудня 2019  року, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні заяви державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що на порушення вимог частин першої та другої статті 263 ЦПК України, а також пунктів 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України, суди попередніх інстанцій не з`ясували повно обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення. 
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу № 638/8683/14-ц із суду першої інстанції.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у лютому 2020 року, АТ  «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» зазначало про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від  03  грудня 2019  року без змін.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2007 року № 1696 у загальному розмірі 61 844,61 доларів США, що еквівалентно 720 573,01 грн.
Рішення суду набрало законної сили 17 березня 2015 року (а. с. 53).
 
На підставі вказаного рішення суду 30 квітня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/8683/14-ц було видано виконавчий лист. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 1 рік (а. с. 54).
 
07 травня 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до Дзержинського ВДВС м. Харків із заявою про відкриття виконавчого провадження. Стягувач надав оригінал виконавчого листа від 30 квітня 2015  року у справі № 638/8683/14-ц, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова (а. с. 55).
 
14 травня 2015 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС м. Харків Риженко Ю.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 638/8683/14-ц, виданого 30 квітня 2015  року, Дзержинським районним судом м. Харкова (а. с. 56).
 
Відповідно до довідки Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 15 червня 2018 року виконавчий лист від 30 квітня 2015 року № 638/8683/14-ц, виданий Дзержинським районним судом м. Харкові, втрачений під час переїзду (а. с. 3).
 
19 червня 2018 року державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ  «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 844,61 доларів США, що еквівалентно 729 573,01 грн.
 
2. Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року та постанова Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року відповідають зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 14 ЦПК України 2004 року та у статті 18 ЦПК України 2017 року: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.
 
Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 844,61 доларів США, що еквівалентно 729 573,01 грн, державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області вказував, що оригінал виконавчого листа у цій справі втрачено.
 
Суди попередніх інстанцій, враховуючи, що виконавчий лист від  30 квітня 2015 року №  638/8683/14-ц було пред`явлено стягувачем до виконання вчасно, однак втрачено під час виконання, вважали наявними правові підстави для видачі дубліката вказаного виконавчого листа.
 
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Таким чином, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з  такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час набрання рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
 
У пункті 1 частини другої цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 23 Закону України від 21 квітня 1999  року № 606-XIV «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до частини другої статті 23 Закону України від 21 квітня 1999  року № 606-XIV «Про виконавче провадження» після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
 
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIІI «Про виконавче провадження». 
 
Положеннями статті 12 Закону України від  02  червня 2016 року № 1404-VIІI «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
 
Відповідно до пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від  02  червня 2016 року № 1404-VIІI «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
 
Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у  разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, у свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.
 
Вирішуючи питання про можливість видачі судом дублікатів виконавчих документів у цій справі за заявою начальника Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у  Львівській області, суди попередніх інстанцій врахували підстави звернення до суду з такою заявою з огляду на наведені заявником аргументи, обставини виконання виконавчих документів та наявні у матеріалах справи докази.
 
Так, встановивши, що строк пред`явлення виконавчого листа від 30 квітня 2015  року № 638/8683/14-ц до виконання не пропущено, указаний виконавчий лист Шевченківським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області втрачено, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій по суті розглянутої заяви та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
 
При цьому доводи касаційної скарг зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Панасенком Павлом Петровичем, залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від  03  грудня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

                                                                                                                           І. А. Воробйова

                                                                                                                           Р. А. Лідовець