УХВАЛА

03 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/10691/17
адміністративне провадження № К/9901/7371/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової    Р.Ф., 

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року   
у справі № 826/10691/17
за позовом ОСОБА_1 
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:
02 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року   у справі № 826/10691/17, предметом спору у якій є визнання протиправними та скасування наказу від 03 лютого 2017 року №100 про проведення фактичної перевірки позивача   та податкових повідомлень-рішень від 12 червня 2017  року: №0007861306, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 164036,44 грн, із них 131229,15 грн за податковим зобов`язанням та 32807,29 грн за штрафними (фінансові) санкціями; №0007881306, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 12302,74 грн, з яких 9842,19 грн за податковим зобов`язанням та 2460,55 грн за штрафними (фінансові) санкціями.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставою касаційного оскарження Головне управління ДПС у м. Києві зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справах № 826/16348/13-а, № 826/17123/18.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, у справі № 826/16348/13-а предметом спору є скасування податкових повідомлень-рішень, якими юридичній особі збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств та збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість.
У справі № 826/17123/18 предметом спору є визнання протиправними та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки юридичної особи та податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток та збільшення суми грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість. Крім того, постановою Верховного Суду у цій справі судові рішення в частині скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд, що свідчить про те, що правову позицію щодо застосування певної норми у цій справі остаточно не сформовано.
Отже, подібність правовідносин щодо оскаржуваних наказу та кожного податкового повідомлення-рішення, а саме наявність однакових правових ознак між справами, заявником касаційної скарги не наведена.
Також Головне управління ДПС у м. Києві зазначає про порушення норм процесуального права: пункту 4 частини третьої статті 2, частини четвертої статті 9, частини першої статті 76, частини першої статті 77, частини восьмої статті 79 КАС України, та посилається на пункти 1, 3 частини другої статті 353 КАС України.
Разом з тим якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
При цьому пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року   у справі № 826/10691/17
за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                Р.Ф. Ханова