Головуючий у І інстанції Коваленко К.В.	
Провадження №  22-ц/824/2012/2021	 	 	 	                         Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
      12 січня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
      Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Поливач Л.Д., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Баришівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
    В С Т А Н О В И В :
 
У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього заборгованість за договором в розмірі 11 563 грн. 55 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 450 грн. 81 коп.,  заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 546 грн. 84 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, в розмірі 2 539 грн. 06 коп., пені в розмірі 0 грн. 00 коп., комісії в розмірі 0 грн. 00 коп., та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 526 грн. 84 коп. штраф (процентна складова), посилаючись на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку із чим підписав Заяву б/н від 14.02.2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.   
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. 
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг.  
При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.  
Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, натомість відповідачОСОБА_1  не надавав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в розмірі 11 563 грн. 55 коп., яку і просив стягнути позивач з відповідача на свою користь.
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року  позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просиврішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи скаргу, посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 , підписавши 14.02.2018 року Анкету-заяву та Паспорт споживчого кредиту, своїм підписом погодився як з розміром відсотків за користування позиченими коштами, так і з розміром штрафних санкцій за порушення умов договору.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову в даній справі (11 563 грн. 55 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вищенаведеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14.02.2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг у «ПриватБанку» підписав Анкету-заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10).   
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Анкеті-Заяві (а.с.10).
Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.
Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно   п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку).
Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.
Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.52 Договору).
З матеріалів справи також вбачається, що відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання за договором, за яким в результаті цього виникла заборгованість в  розмірі 11 563 грн. 55 коп., яка згідно наявного в справі розрахунку (а.с.8-9) складається іззаборгованості за тілом кредитув розмірі 7 450 грн. 81 коп.,  заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 546 грн. 84 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, в розмірі 2 539 грн. 06 коп., пені в розмірі 0 грн. 00 коп., комісії в розмірі 0 грн. 00 коп., та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 526 грн. 84 коп. штраф (процентна складова).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту досягнення між сторонами згоди щодо укладення договору та щодо його умов, викладених в Умовах та Правилах надання банківських послуг.
Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.  
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.   
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що сторони, крім Анкети-заяви (а.с.10), 14.02.2018 року підписали також Паспорт споживчого кредиту (а.с.99-102), в якомувизначили: тип кредитного продукту - Універсальна, тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; максимальну суму ліміту - 75 000 грн.; строк договору та строк кредитування - до 240 місяців; процентну ставку в межах (0,00001% річних) та поза межами пільгового періоду (3,6% на місяць або 43,2% річних); тип процентної ставки - фіксована; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою (500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій). Відповідач особисто поставив підпис у вищевказаному документі, погодившись, таким чином, з вищенаведеними умовами договору, факт чого ним спростований не був. 
Враховуючи вищенаведені обставини, висновок суду першої інстанції про недоведеність факту укладення між сторонами кредитного договору є помилковим, оскільки наданими позивачем письмовими доказами підтверджується факт досягнення між банком та ОСОБА_1 домовленості щодо істотних умов даного договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.   
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Підписавши 14.02.2018 року Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, факт чого ним спростований не був; відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодився з його умовами. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач поповнював картку власними коштами та сплачував кредит до травня 2019 року, що підтверджується розрахунком заборгованості  (а.с.8-9), та випискою за рахунком (а.с.96).   
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами, що підтверджується розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався карткою і до травня 2019 року вносив кошти на погашення кредиту та відсотків за користування ним. Вимог про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідач не заявляв, в зв`язку із чим, виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі укладеного між ними 14.02.2018 року договору приєднання.
Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з істотними умовами договору, оскільки відповідач разом з Анкетою-заявою підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому сторони, зокрема, погодили розмір відсоткової ставки та штрафи за порушення строків платежів (а.с.99-102).   
Таким чином, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в Анкеті-заяві Позичальника, Паспорті споживчого кредиту, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Тобто, між Банком та Позичальником укладено договір у письмовій формі, укладення якого в такій формі чинному законодавству не суперечить.
Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 450 грн. 81 коп. та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 546 грн. 84 коп., право кредитора на отримання яких передбачене нормами ст.ст. 536, 1048 ЦК України. 
Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам,  нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 2 539 грн. 06 коп. також відповідає вимогам діючого законодавства, яке встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, тому, зважаючи на доведеність факту отримання відповідачем від позивача в користування грошових коштів та виникнення заборгованості в зв`язку з їх неповерненням, дана вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Обгрунтованою є і вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 526 грн. 84 коп. штраф (процентна складова), можливість сплати яких обумовлена сторонами у Паспорті споживчого кредиту, підписаному ними 14.02.2018 року (а.с.99-102).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.    
Оскільки висновки суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за укладеним між ними договором не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 450 грн. 81 коп., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 546 грн. 84 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, в розмірі 2 539 грн. 06 коп., та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 526 грн. 84 коп. штраф (процентна складова).  
Зважаючи на те, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, на його користь з відповідача ОСОБА_1 згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого за подачу позову та апеляційної скарги судового збору на загальну суму 5 255 грн. 00 коп. 
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.               
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити. 
 
Рішення Баришівського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»- задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором в розмірі 11 563 грн. 55 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 450 грн. 81 коп.,  заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 546 грн. 84 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, в розмірі 2 539 грн. 06 коп., та штрафів: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 526 грн. 84 коп. (процентна складова). 
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати на суму 5 255 грн. 00 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.п. а) - г)  п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
    Суддя-доповідач:
 
    Судді: