Справа № 462/6414/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 33/811/164/21                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Піки Миколи Євгеновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника потерпілого Піки Миколи Євгеновича на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2020 року про закриття провадження по справі відносно відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою справу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2020 року,  ОСОБА_1  02 жовтня 2020 року о 17.55 год. у м. Львові на вул. Народній, 6 керуючи автомобілем марки «БМВ 730Д» державний номерний знак НОМЕР_1  при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Городоцька, 207 не надав перевагу в русі транспортному засобу «YamahaXC50» VINRKRSA47AOEAO12638 під керуванням  ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. 
Мотивуючи своє рішення суддя суду першої інстанції в постанові вказав, що водій ОСОБА_1 здійснював рух автомобіля відповідно до вимог ПДР України та мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують такі правила та не повинен був переконатися у відсутності руху скутера «YamahaXC50» VINRKRSA47AOEAO12638 під керуванням ОСОБА_2 всупереч п. 11.3 ПДР України, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення ОСОБА_1 ПДР України.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, представника потерпілого Піка М.Є. подав апеляційну скаргу, в якій, просить постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.124 КУпАП.
Крім цього, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2020 року, оскільки про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_2 стало відомо 25.01.2021 року, коли його було викликано до УПП у Львівській області та складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що ОСОБА_1 здійснюючи виїзд із другорядної дороги на головну повинен був дати дорогу усім транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головні дорозі, чим все-таки порушив вимоги п.16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення зі скутером під керуванням ОСОБА_3 .
Вважає, що ОСОБА_1 і судом першої інстанції не було спростовано того факту, що ОСОБА_1 здійснюючи виїзд із другорядної дороги на головну не надав дорогу скутеру, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.
Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував п.1.4 ПДР України (кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила) до ОСОБА_1 , адже і водій скутера ОСОБА_2 теж мав таке ж право розраховувати, що ОСОБА_1 виконає п.16.11 ПДР України і дасть йому дорогу.
На думку апелянта, скутер рухався своєю смугою руху, а не зустрічною, відтак водій скутера ОСОБА_2 не мав передбаченого ПДР України обов`язку дати дорогу водію ОСОБА_1 , який раптово опинився на смузі руху скутера.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції без достатніх на це доказів та підстав оціночно зазначив, що скутер рухався із значною швидкістю, так як рух з дозволеною швидкістю не може вважатися порушенням ПДР України.
Заслухавши потерпілого ОСОБА_2 та його представника – адвоката Піку М.Є., які підтримали подану апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2020 року. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
На переконання апеляційного суду цієї вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально вивчивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
По справі всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини при яких сталася дана дорожня пригода. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.
У провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху.
Згідно п.16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
При цьому, суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку, що водій ОСОБА_1 здійснював рух автомобіля відповідно до вимог ПДР України та мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують такі правила та не повинен був переконатися у відсутності руху скутера «YamahaXC50» VINRKRSA47AOEAO12638 під керуванням ОСОБА_2 всупереч п. 11.3 ПДР України, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення ОСОБА_1 ПДР України.
Таким чином в ході судового розгляду місцевим судом було встановлено, що з відеозапису доданого до матеріалів справи вбачається, що скутер «YamahaXC50» VINRKRSA47AOEAO12638 під керуванням ОСОБА_2 рухався не зустрічною смугою руху, а в попутному напрямку з іншими авто, здійснюючи маневр об`їзду, що згідно п. 11.3 ПДР України дозволено лише щодо перешкод, а не попутних транспортних засобів.
Також, із даного відеозапису події вбачається, що скутер «YamahaXC50» VINRKRSA47AOEAO12638 під керуванням ОСОБА_2 рухаючись із значною швидкістю та здійснюючи маневр об`їзду з порушенням п. 11.3 ПДР України, водій ОСОБА_2 не забезпечив належну оцінку дорожньої обстановки іншими учасниками дорожнього руху.
Крім цього, на схемі місця ДТП від 02 жовтня 2020 року не позначено жодних дорожніх знаків та не вказано чи відсутні відповідні дорожні знаки, які надають можливість обгону чи об`їзду на вказаній ділянці.
Отже, враховуючи викладене місцевий суд прийшов до вірного висновку про те, що у діях ОСОБА_1 не вбачається порушень правил дорожнього руху вказаних у протоколі про адміністративне порушення серії ОБ №143105 від 02.10.2020.
Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року.
За змістом п.1 ч.1. ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.
Таким чином, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив всі обставини справи, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наявних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, а тому дійшов до вірного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження у справі, а відтак постанову Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року слід залишити без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
поновити представнику потерпілого Піці Миколі Євгеновичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року.
Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого Піки Миколи Євгеновича – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк