ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року	Львів	Справа № 466/7948/20 пров. № А/857/2362/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника позивача           Гавелко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Білінська Г.Б. о 14 год. 02 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 11 січня 2021 року) у справі № 466/7948/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,
                                                        ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради №16\10 від 17.09.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за встановлення без відповідного дозволу пристрою кондиціонування повітря на фасаді будинку, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення. Також, вказує на неналежне повідомлення його відповідачем про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена на підставі доказів, наданих на розгляд адміністративної комісії, які підтверджували винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, на момент їх розгляду. При цьому, позивачу було відомо про наміри ЛКП «Княже місто» щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, він мав можливість надати свої пояснення та заперечення з цього приводу, проте на засідання комісії не прибув, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.    
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Зокрема, в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що даний технічний елемент встановлено не на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків та споруд, технічний елемент не кріпиться ні на фасаді будівлі, ні на жодній із зовнішніх стін. Також вказує, що він не отримував жодного протоколу про адміністративне правопорушення, як підставу для винесення оскаржуваної постанови, а також жодного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовних вимог задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання на виклик суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 являється власником  нежитлового  приміщення  за адресою:   АДРЕСА_1 .
28.08.2020 року від ЛКП «Княже місто» Сухій А.С. надійшло попередження №566 від 26.08.2020 року щодо представлення дозвільних документів на встановлення на головному фасаді будинку АДРЕСА_1 мотору для холодильного обладнання.   
У відповідь на вказане попередження 02.09.2020 позивачем була надана відповідь, згідно з якою позивач повідомив, що даний технічний елемент встановлено на бетонному покритті біля будинку (не з фасадної сторони будівлі), що не суперечить нормам чинного законодавства та не потребує відповідного дозволу.
07.09.2020 р. майстром дільниці  ЛКП «Княже місто» складено  протокол про вчинення   ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачене ст.150 КУпАП, а саме за встановлення кондиціонера в захисному коробі на торцевій стіні будинку АДРЕСА_1 .
Постановою № 16/10 від 17.09.2020 року на підставі протоколу адміністративною комісією при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради за порушення ст. 150 КУпАП,. керуючись ст.40, 283 КУпАП, ст.ст. 19, 28 Положення про адміністративні комісії при виконавчих комітетах районної, місцевих Рад народних депутатів УРСР, постановлено накласти на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Відповідно до частини другої статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002 № 28 затверджено Положення про впорядкування розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків на території м. Львова.
Згідно з додатком до вказаного рішення, в редакції рішення Міської ради від 09.09.2011 №833, а саме, Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови є, зокрема, пристрої і устаткування систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря (пункт 2.1.4 Положення № 028).
Заборонено розміщувати та встановлювати пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд-пам`ятках архітектури (пункт 3.1.2 Положення).
Також, підпунктом 3.3. Положення № 028 передбачено заборону встановлення без відповідного дозволу технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпунктах 2.1.1, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, на невидимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу м. Львова.
Статтею 150 КУпАП передбачено, що порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За визначенням пункту 2.3 Положення № 028 самовільне встановлення технічних елементів (пристроїв) – встановлення технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд без оформлення у встановленому порядку дозволу на їх розміщення та без дотримання вимог Положення.
Суд звертає увагу, що у разі розташування пристрою кондиціонування повітря не на видимому зі сторони вулиць фасаді будинку, а на бетонному покритті біля будинку, як у даному випадку, встановлення та розміщення такого технічного елементу не потребує надання дозволу для його встановлення відповідно до пункту 3 Положення №28.
Крім того, суд зазначає, що відповідачем не доведено встановлення пристрою кондиціонування повітря саме позивачем, оскільки позивач заперечує вказану обставину та стверджує, що станом на момент придбання нежитлового приміщення такий був встановлений. 
Обов`язковість одержання відповідного дозволу стосується лише розміщення технічних елементів (пристроїв) на видимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд, розташованих у межах історико-культурної заповідної території м. Львова.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2018 року у справі №461/5403/15-а.
За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-2 КУпАП).
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №685/1153/17.
Апеляційний суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.
Як видно із матеріалів справи, протокол, на підставі якого розглядалася справа про адміністративне правопорушення, складений у відсутності особи, яку притягнуто до відповідальності, без її пояснень та без з`ясування обставин вчинення правопорушення.
Доказів отримання копії протоколу позивачем матеріали справи не містять.
При цьому, щодо наявного в матеріалах справи листа-повідомлення, адресованого позивачу, про розгляд адміністративною комісією 17.09.2020 протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що доказів скерування такого позивачу, а також доказів щодо його отримання, відповідачем не надано, що свідчить про неналежне повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Отже, відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, що в свою чергу є наслідком неприйняття до уваги доводів відповідача про факт самовільного встановлення позивачем пристрою кондиціонування повітря, так як такі висновки зроблені без урахування пояснень позивача щодо вказаної обставини.
Щодо пропуску позивачем десятиденного строку звернення до суду з вказаним позовом, передбаченого статтею 286 КАС України, суд зазначає, що такий позивачем пропущено з поважних причин з огляду на неналежне його повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення та отримання ним копії оскаржуваної постанови лише 02.10.2020 року.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, з урахуванням встановленого суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність оспорюваної постанови та наявності підстав для її скасування і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Керуючись статтями 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року у справі № 466/7948/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради №16\10 від 17.09.2020 року, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.      

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 17 лютого 2021 року.