ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року 
м. Київ
справа №811/1149/18
адміністративне провадження №К/9901/13423/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М.,
суддів: Кравчука В.М.,  Єзерова А.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2020 у складі колегії суддів: Лукманової О.М. (суддя-доповідач), Божко Л.А., Дурасової Ю.В. у справі №811/1149/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язати вчинити певні дії
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №502-VІ (502-17) від 04.09.2008), постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012, № 657 від 30.08.2017, виходячи із заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Кіровоградської області про заробітну плату та її окремі складові начальника управління прокуратури Кіровоградської області від 12.03.2018 №18-100 вих.-18, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, у розмірі 90 % від суми заробітку, починаючи з 01.10.2017 без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018, залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи такі рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких правових норм для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, у зв`язку із чим відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказали, що за відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, а потім - частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), у пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку. 

10.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 за виключними обставинами, в якій просив рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 

В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі №7-р(ІІ)2019 визнано неконституційним положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України та встановлено порядок виконання рішення, а саме: частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІ підлягає застосуванню в первинній редакції, якою передбачався порядок перерахунку пенсій та яку застосував у своєму рішенні від 08.05.2018 Кіровоградський окружний адміністративний суд. Заявник зазначав, що вказаним рішенням Конституційний Суд України встановив порядок перерахунку пенсій прокурорам, а тому вважав, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 та від 31.05.2012 року №505 має право на перерахунок пенсії за вислугою років. Заявник вважав, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 є виключною обставиною для перегляду рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 заяву ОСОБА_1 задоволено частково: 
- скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі №811/1149/18 та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області    здійснити з 13.12.2019 перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 12.03.2018 №18-100вих.-18, виходячи з розрахунку 90% суми місячної заробітної плати, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум. 

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду не виконане; згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 з 13.12.2019 підлягає застосуванню частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ в первинній редакції, отже Закон не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України, натомість підставою для проведення перерахунку пенсій працівникам прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам; постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657, яка набрала чинності 06.09.2017 та якою затверджено нові посадові оклади прокурорським працівникам, є підставою для проведення перерахунку пенсії за вислугою років позивачу з 13.12.2019. В іншій частині позовних вимог суд першої інстанції відмовив у зв`язку з тим, що підстави для перерахунку пенсії позивачу до прийняття рішення Конституційним Судом України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 були відсутні.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задоволено. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №811/1149/18 скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 відмовлено.

Таке рішення мотивовано тим, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати його повністю і залишити в силі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2020.

Скаржник наполягає, що право на перерахунок пенсії підтверджене Конституційним Судом України, що дає йому підстави для перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції, з висновками якого він погоджується.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи встановлених судом, перевірив правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Зі змісту поданої позивачем до суду першої інстанції заяви про перегляд рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 по справі №811/1149/18 за виключними обставинами вбачається, що останній, як на підставу для такого перегляду, посилається на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р   (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII   зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р   (ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, які визнано неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Тобто, відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» положення частини 20 статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, які визнано неконституційними, втратили чинність та, відповідно, не підлягають застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.

Таким чином, наявність рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом апеляційної інстанції помилки при вирішенні спору.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Частиною 1 статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Також, за змістом положень пункту 1 частини 5 статті 361 КАС Україні, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Колегія суддів зазначає, що положення пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України містять імперативний припис про те, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення "ще не виконане", вжите у даній нормі, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння. Наведена процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це обумовлено процесуальним законодавством. 

Враховуючи вказані положення чинного законодавства, а також те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2018, про перегляд якого за виключними обставинами звернувся позивач, відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, колегія суддів зазначає, що не може вважатись невиконаним у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України те судове рішення, яке набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення суду не передбачає його примусового виконання.

Аналогічні висновки наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №808/1628/18.

Тому, у цій справі суд апеляційної інстанції обґрунтовано не встановив наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 361 КАС України, для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами і доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновку суду апеляційної інстанцій.

За приписами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін. 

Керуючись статтями   350,   368,   369 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                          В.М. Шарапа

Судді                                                                                                              В.М. Кравчук

                                                                                                              А.А. Єзеров