ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року 
м. Київ
справа №806/2299/18
адміністративне провадження №К/9901/17923/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 806/2299/18
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області
третя особа: Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області
про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою
за касаційною скаргою  Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на додаткову ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24  червня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Сапальової Т.В., суддів: Смілянця Е. С., Ватаманюка Р. В.) 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа: Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області, в якому просила:
-  визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що пов`язана з порушенням розгляду заяви від 18 грудня 2017  року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, зареєстрованої 22 грудня 2017 року за №В-17199/0/5-17;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 грудня 2017  року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, зареєстрованої 22 грудня 2017 року за №  В-17199/0/5-17 і прийняти рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована в межах Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, за межами села Видумка, згідно з поданою заявою від 18 грудня 2017 року.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018  року, яке набрало законної сили 31 серпня 2018 року, позов задоволено.
3. В березні 2019 року ОСОБА_1 в порядку, передбаченому  ст. 383 КАС України, звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення від 18 червня 2018 року.
4. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року заяву про визнання протиправними рішення і дій вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення від 18 червня 2018 року в адміністративній справі № 806/2299/18 залишено без задоволення.
5. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення від 18 червня 2018 року в адміністративній справі № 806/2299/18 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 806/2299/18. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 806/2299/18 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області у місячний строк подати звіт про виконання рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.
6. 25 березня 2020 року до суду надійшов звіт Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі №806/2299/18.
7. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі №806/2299/18. Встановлено Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області новий строк для подання звіту про виконання Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019  року у справі №806/2299/18 до 15 червня 2020 року. 
Клопотання ОСОБА_1 про розгляд звіту Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 сервня 2018 року у справі № 806/2299/18 відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року та накладення штрафу задоволено частково. Накладено на начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_2  штраф у розмірі 42 040 грн за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 806/2299/18. Половину штрафу у розмірі 21 020 грн стягнуто на користь ОСОБА_1 , а іншу половину у розмірі 21 020 грн на користь Державного бюджету України. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 в іншій частині відмовлено.
8. 13 травня 2020 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат на переїзд до іншого населеного пункту та витрат на правову допомогу, у якій позивачка зазначила про неможливість надання повного розрахунку витрат на адвоката та правову допомогу.
9. 22 травня 2020 року ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду подано заяву про розподіл та компенсацію судових витрат, до якої додано документи на підтвердження судових витрат на переїзд до іншого населеного пункту та витрат на правову допомогу.
10. Додатковою ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про розподіл та компенсацію судових витрат задоволено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області суму понесених судових витрат на правову допомогу та на прибуття до судув розмірі 6 603,97  грн.
11. Приймаючи додаткову ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 603,97  грн підтверджені доказами, які наявні в матеріалах справи, а заява позивача є такою, що підлягає задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 20 липня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року та відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.
13. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Так при винесенні додаткової ухвали, судом апеляційної інстанції не було взято до уваги думки відповідача. Крім того, заявлені вимоги щодо витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатських послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
14.   В автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 20 липня 2020 року зареєстровано вказану касаційну скаргу.
15. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 липня 2020 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С. Г. , судді: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В.
16. Ухвалою Верховного суду від 27 липня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на додаткову ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24  червня 2020 року.
17.  Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 04 лютого 2021 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
19. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
20. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
21. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
21. Приписами ч. 1, 2     ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
22. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
23. Положення ч. 3, 4 ст. 134 КАС України     визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
24. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
25. Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)     ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
26. Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
27. Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
28. Статтею 19 Закону № 5076-VI   визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час     здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
29. Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
30. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
31. Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
32. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
33. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
34. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12  жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
35. Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому     законом     порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
36. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
37. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
38. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, з метою надання позивачу професійної правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Волковим П. О. укладено договір про надання правової допомоги від 30 січня 2020 року № 7.
39. Згідно з актом № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги по договору про надання правової допомоги від 30 січня 2020 року № 7 адвокат надав позивачці юридичні послуги на суму 6 250 грн, а саме:
1) вивчення та правовий аналіз звіту відповідача, аналіз судової практики і судових рішень з аналогічних питань, узгодження з ОСОБА_1 позиції у справі, подача клопотань з додатками - 1 250 грн;
2) підготовка процесуальних документів: клопотання про проведення судових засідань в режимі ВКЗ, клопотання про розгляд звіту відповідача, заява про розподіл та компенсацію судових витрат - 2 500 грн;
3) участь у судовому засіданні 13 травня 2020 року  - 2 500 грн.
40. До вказаного акта долучено розрахунок витрат для складання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, у якому зазначено дату та витрачений час на кожну з наданих послуг.
41. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач подала рахунок-фактуру від 14 травня 2020 року № 20200514/001 та квитанцію про отримання готівкових коштів від 14 травня 2020 року № 20200514/001, згідно з якою ОСОБА_1 оплатила 6 250 грн за рахунком-фактурою № 20200514/001.
41. Перевіривши подані позивачем письмові докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені в акті №1 витрати на правову допомогу є співмірними до заявлених вимог та відповідачють складності справи.
42. Отже, з вказаних документів вбачається, що позивач понесла витрати в апеляційній інстанції на послуги адвоката 6  250 грн, які включали в себе підготовчий процес для розгляду справи в суді апеляційної інстанції, збір і систематизацію документів для вироблення правової позиції в апеляційній інстанції, оцінку апеляційної скарги і підготування відзиву на неї, безпосередня участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
43. Колегія суддів критично ставиться до доводів скаржника про неспівмірність витрат на правову допомогу у конкретній справі, оскільки відповідач не обґрунтував своєї позиції щодо вказаного та не зазначив яким вважається розмір гонорару адвокату співмірним.
44. Крім того, відповідно до ч. 5,6,7 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
45. При цьому, відповідач не скористався можливістю згідно ст. 134 КАС України довести неспівмірність заявлених вимог та не подав до суду жодних заяв та доказів на спростування заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
46. Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
47. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі справа №826/841/17.
48. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 250 грн.
49. Щодо витрат, пов`язаних з прибуттям в судове засідання, колегія суддів зазначає наступне.
50. Відповідно до ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
51. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.
52. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 826/13271/16.
53. Положеннями ч. 3 ст. 135 КАС України встановлено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
54. Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», додатком до якої встановлено (компенсація в адміністративних справах), що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження (далі - Постанова № 590).
55. Постановою від 02 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» Кабінет Міністрів України затвердив суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1 (далі - Постанова № 98).
56. Відповідно до п. 1 п. 7 Постанови № 98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати, зокрема, на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).
57. Відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Києво-Святошинським районним судом у зв`язку з відсутністю технічної можливості забезпечити проведення відеоконференції судового засідання, призначеного на 13 травня 2020 року о 12:00. Одночасно судом задоволено клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Житомирським окружним адміністративним судом.
58. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, представник позивача - адвокат Волков П.О. брав участь в судовому засіданні 13  травня 2020 року в приміщенні Житомирського окружного адміністративного суду.
59. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з прибуттям в судове засідання 13 травня 2020 року адвокатом Волковим П. О. надано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію водійського посвідчення та фіскальний чек від 13 травня 2020 року про придбання пального на суму 470,70 грн.
60. Згідно із поданим ОСОБА_1 розрахунком витрат пального на прибуття до Житомирського окружного адміністративного суду, зазначеним в клопотанні від 13  травня 2020 року, відстань за маршрутом м.Київ-м.Житомир-м.Київ складає 282 км, середній показник витрати пального складає 8 л на 100 км, вартість 1л пального згідно з фіскальним чеком від 13 травня 2020 року з урахуванням знижки - 15,69 грн. З урахуванням наведених показників витрати на прибуття представника позивачки до Житомирського окружного адміністративного суду складають 353,97 грн.
61. З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що витрати представника позивача, пов`язані з прибуттям у судове засідання 13 травня 2020 року, підлягають відшкодуванню в розмірі 353,97 грн.
62. Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).
63. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.
64. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а додаткову ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року - без змін.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій