ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/8159/17
адміністративне провадження № К/9901/57844/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Шевцової    Н.   В., 
суддів - Радишевської О.   Р., Уханенка С.   А.
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №    826/8159/17
за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправними наказу та довідки, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2018 року прийняте у складі колегії суддів: головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Донця В.А., Костенка Д.А.,
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Кузьмишиної О.М., суддів - Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У червні 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округа ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , нотаріус, позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст) з позовною заявою, в якій просив:
1.1.          визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05 травня 2017 року №1503/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»;
1.2.          визнати протиправною та скасувати довідку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 27 квітня 2017 року за результатами розгляду скарг ОСОБА_2 від 17 березня 2017 року та ОСОБА_3 від 17 березня 2017 року;
1.3.          зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуване рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України є необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі скарг неналежних скаржників. Позивачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства під час вчинення реєстраційних дій. Наказ Міністерства юстиції України від 05 травня 2017 року №1503/5 порушує права інших осіб, які не можуть отримати майно в порядку спадкування, оскільки позивач позбавлений можливості оформити та видати свідоцтва про право на спадщину. Реєстраційні дії, вчинені позивачем 11 жовтня 2016 року не підлягають моніторингу, згідно з Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №990 від 21 грудня 2016 року, оскільки нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а тому відповідачем порушено вимоги статті 58 Конституції України.
3.          Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав правомірності оскаржуваних рішень, оскільки камеральна перевірка у державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо приватного нотаріуса ОСОБА_1 проведена на підставі звернень осіб про порушення їх прав, твердження позивача про правомірність вчинених ним реєстраційних дій є хибними, а законодавством не передбачений проміжок часу, за який може здійснюватися контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації. При цьому, позивачем зареєстровано право власності на квартири за наслідком розгляду заяв та пакету документів, у яких відсутній документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, що є порушенням вимог законодавства.
4.          Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України - у поясненні на позов та зазначило, що є технічним адміністратором Державного реєстру прав, не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує. На підставі наказу Міністерства юстиції України від 05 травня 2017 року №1503/5 ним було заблоковано ідентифікатори доступу позивача до реєстру, при цьому прав та інтересів позивача ним не порушено.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
5.          Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України 29    грудня 2016 року ОСОБА_3 та 13 лютого 2017 року ОСОБА_2 подано скарги, у яких вказані особи повідомили про інвестування коштів у будівництво квартири НОМЕР_2 та придбання квартири НОМЕР_3 за договором про відступлення прав та переведення обов`язків відповідно в АДРЕСА_3 . Зазначили, що забудовник ТОВ «Еверест плюс» порушив умови договорів, заключив угоди купівлі-продажу відповідних квартир з ТОВ «Колос-інвест» у приватного нотаріуса ОСОБА_1, які були внесені до державного реєстру за №16837366 від 11 жовтня 2016 року та №16344641 від 12 вересня 2016 року. Просили скасувати договори купівлі-продажу квартир та внесення в державний реєстр.
6.           21 квітня 2017 року відповідачем на підставі вказаних звернень (скарг) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийнято наказ №1435/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 ».
7.           27 квітня 2017 року за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 відповідною комісією складено довідку (далі - Довідка), якою встановлено порушення частини третьої статті 10, частини четвертої статті 18, частини першої статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакціях на момент вчинення реєстраційних дій) та пунктів 41, 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на один рік.
8.          Відповідна комісія дійшла висновку про порушення позивачем вказаних норм законодавства з огляду на встановлені обставини відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси у заявах №№ 18976829, 18528151, з якими ТОВ «Колосс-інвест» звернулося до приватного нотаріуса ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно за адресою: АДРЕСА_3 (далі - квартири з відповідними номерами). За результатами розгляду зазначених заяв приватним нотаріусом ОСОБА_1 зареєстровано право власності на відповідні квартири за ТОВ «Колосс-інвест».
9.           05 травня 2017 року Міністерством юстиції України прийнято наказ №1503/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» строком на один рік, виконання тимчасового блокування покладено на ДП «Національні інформаційні системи».

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
10.          30 січня 2018 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року, позов задоволено частково.
10.1.          Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 05 травня 2017 року №1503/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».
10.2.          У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
10.3          Стягнуто з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДРПОУ 00015622) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
11.          Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що перевіркою державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 встановлено порушення, вчинені до набрання чинності вимог статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року №990, тому наказ Міністерства юстиції України від 05 травня 2017 №1503/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» є протиправним та підлягає скасуванню.

ІV Касаційне оскарження
12.          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, представник відповідача 27 липня 2018 року подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, а саме вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №    1952-IV (далі - Закон №    1952-IV), окремих положень Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №   1127 (далі - Порядок № 1127)) просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
13.          В обґрунтування вимог касаційної скарги представник відповідача зазначає, що під час камеральної перевірки виявлено порушення, які зафіксовані довідкою, та наявність яких безпідставно спростовано судом апеляційної інстанції. Крім того, відповідач вважає, що законодавством не передбачений проміжок часу, за який може здійснюватися контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації.
14.          У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
15.          17 вересня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г., відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №    826/8159/17.
16.          25 жовтня 2018 року справа № 826/8159/17надійшла до Верховного Суду.
17.          06 червня 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 639/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О.В., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг.
18.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 червня 2019 року визначено склад суду: головуючий суддя - Шевцова Н. В. (суддя-доповідач), судді - Радишевська О.Р., Уханенко А.     С.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
19.          Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
20.          За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
21.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22.          За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23.          Відповідно до частини першої статті 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.
23.1.          За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.
23.2.          У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.
24.          Частиною другою статті 37-1 Закону № 1952-IV установлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:
1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;
2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;
3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;
4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;
5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.
25.          Відповідно до пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається, зокрема документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
26.          Пунктом 78 Порядку № 1127, визначено перелік документів, які подаються власником майна для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб.
27.          У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 року, також обов`язково зазначаються у відповідній заяві відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та подаються завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, копії, зокрема, документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна).
28.          Процедуру здійснення Міністерством юстиції України контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі - Порядок № 990).
29.          Відповідно до пункту 1 Порядку №    990 моніторинг реєстраційних дій - комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними цим Порядком.
30.          Згідно з пунктами 4-7 Порядку №    990 моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями:
1) порушення строків, визначених Законами;
2) проведення реєстраційних дій в неробочий час;
3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування;
4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень;
5) скасування (видалення) записів з реєстрів;
6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.
31.1.          Періодичність моніторингу реєстраційних дій за окремими зазначеними критеріями, перелік державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг за критерієм, визначеним у підпункті 6 цього пункту, а також строк, протягом якого проводиться такий моніторинг, визначаються (затверджуються) Мін`юстом з розміщенням відповідної інформації на офіційному веб-сайті.
31.2.          За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг.
31.3.          У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.
31.4.          Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту. Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів. Наказ Мін`юсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.
31.5.          Копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.
32.          Відповідно до пунктів 9-10 Порядку №    990 результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії. За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.
33.          Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
34.          Згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
35.          Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
36.          За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
37.          Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 23 квітня 2014 року у справі № 6-26цс14 та Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 904/7981/17.
38.          Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
39.          Судами попередніх інстанцій установлено, що реєстраційні дії вчинені позивачем 12 вересня 2016 року та 11 жовтня 2016 року, тобто до 02 листопада 2016 року коли набула чинності стаття 37-1 Закону №    1952-IV.
40.          Щодо доводів відповідача в касаційній скарзі, що судами попередніх інстанцій не досліджені обставини щодо порушення позивачем реєстраційних дій, то суд першої інстанції з цього приводу зазначив, що позивач прийняв рішення не залучати у матеріали реєстраційної справи копію документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, як це передбачено Порядком № 1127, а відтак ним не спростовано встановлені відповідачем порушення частини третьої статті 10, частини четвертої статті 18, частини першої статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакціях на момент вчинення реєстраційних дій) та пунктів 41, 78 Порядку №1127.
41.          Однак з огляду на установлені обставини Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що положення статті 37-1 Закону №    1952-IV (набула чинності 02 листопада 2016 року) та Порядку № 990 (набув чинності з 30 грудня 2016 року) не можуть застосовуватись до дій (правовідносин), що існували до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, жодних інших застережень у тексті Закону №    1952-IV не визначено.
42.          З приводу доводів касаційної скарги щодо дискреційних повноважень в питаннях визначення певного виду санкцій, Верховний Суд не заперечує цього факту, але вважає, що такі рішення мають прийматися з урахуванням принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також між цілями та засобами їх досягнення. 
43.          Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №     814/2229/17 (К/9901/54959/18), від 17 липня 2019 року у справі №    420/5711/18 (К/9901/15231/19).
44.          Інші доводи касаційної скарги висновків касаційного суду за наслідком розгляду справи не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
45.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в рішеннях судів повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

VIІ. Судові витрати

46.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями   3,   243,   341,   343,   349,   350,   355,   356,   359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2.          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/8159/17 залишити без змін.
3.          Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 Н.   В.   Шевцова

Судді                                                                                                    О.   Р.   Радишевська

                                                                                                    С.   А.   Уханенко