ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12039/20                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 24 березня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                              Ганечко О.М.,
суддів                                                                                               Кузьменка В.В.,
                                                                                                 Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної                            особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,       

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у місті Києві щодо відмови у реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку;
- зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві зареєструвати фізичну                        особу-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку з дня державної реєстрації, тобто з 09 квітня 2020 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 р. у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачем подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 24.03.2021.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308   КАС України,   справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09 квітня 2020 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Цього ж дня позивачем було подано заяву про реєстрацію платником єдиного податку.
Листом Головного управління ДПС у місті Києві від 10.04.2020                                              № 16639/ФОП/26-15-33-17-24 позивача повідомлено про відмову у реєстрації платника єдиного податку, на підставі пункту 299.5 та пункту 299.6 статті 299 Податкового кодексу України, оскільки, станом на дату проведення державної реєстрації позивача, як підприємця, в інтегрованій картці платника податків позивача, як фізичної особи, обліковується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості в розмірі              1 124,35 грн.
Вважаючи протиправними дії Головного управління ДПС у місті Києві про відмову у реєстрації платником єдиного податку, позивач звернувся до суду з даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він жодних повідомлень від органів ДПС України про нарахування йому податку на нерухомість не отримував, як до дати реєстрації суб`єктом господарювання (як фізична особа), так і після такої реєстрації 09 квітня 2020 року (як юридична особа), що унеможливлює факт утворення будь-якого податкового боргу на дату реєстрації суб`єктом господарювання.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що не можуть бути платниками єдиного податку, у відповідності до вимог підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 295 Податкового кодексу України, платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а у зв`язку з наявністю у позивача, станом на 09 квітня 2020 року, заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 1124,35 грн., Головним управлінням ДПС у місті Києві правомірно відмовлено фізичній                            особі-підприємцю ОСОБА_1 в реєстрації платником єдиного податку.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з нормами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Пунктом 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з п. 291.3 статті 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до положень п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Згідно з п. 299.2 ст. 299 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Пунктом 299.5 ст. 299 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.
Згідно з п. 299.6 ст. 299 Податкового кодексу України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:
1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;
2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;
3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
Таким чином, при наявності під час звернення суб`єкту господарювання до податкового органу з питанням щодо реєстрації платником єдиного податку податкового боргу, уповноважена особа суб`єкту владних повноважень у відповідності до вимог податкового законодавства зобов`язана відмовити у реєстрації такого платника.
Згідно інтегрованої картки платника податків позивача, у нього станом на 09 квітня 2020 року обліковувався податковий борг в розмірі 1124,35 грн.
Отже, в зв`язку з наявністю у позивача, станом на 09 квітня 2020 року, заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 1124,35 грн., Головним управлінням ДПС у місті Києві правомірно відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в реєстрації платником єдиного податку.
Колегія суддів зазначає, що посилання позивача на протиправність та необґрунтованість виявленого під час реєстрації податкового боргу є безпідставними, оскільки в межах даної справи суд досліджував правомірність/протиправності відмови податкового органу в реєстрації позивача платником єдиного податку, а не протиправність та обґрунтованість самого податкового боргу.
Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заборгованість по вищенаведеному податку остаточно погашено 22 травня 2020 року та на підставі повторно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 29 травня 2020 року № А/63083/ФОП, платника податку було включено до реєстру платників єдиного податку-фізичних осіб на 3 групу платників за ставкою 5 % доходу з 01 липня 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунутвання апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                   О.М. Ганечко

Судді                                                                                                               В.В. Кузьменко

                                                                                                              Є.О. Сорочко