ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/10062/18
провадження № К/9901/13580/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів Кравчука В.М., Шарапи В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Кононенко З.О., суддів Калиновського В.А., Сіренко О.І.)
у справі № 520/10062/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. До Харківського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просила:
визнати незаконними дії Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, щодо відмови в здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001);
скасувати рішення Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 12.03.2018 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку призначеної пенсії за вислугою років згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 22663-111 від 12.07.2001), відповідно до поданої заяви від 05.03.2018 на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-104 від 02.03.2018;
зобов`язати Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), на підставі додатково поданих документів: довідки прокуратури Харківської області № 18-104 від 02.03.2018, виходячи із розміру 90 відсотків від суми вказаної заробітної плати без обмеження її максимального розміру, та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.
2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 позов ОСОБА_1 задоволено частково:
визнано незаконними дії Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, щодо відмови в здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001);
скасовано рішення Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.   Харкова від 12.03.2018 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку призначеної пенсії за вислугою років згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №   1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 22663-111 від 12.07.2001), відповідно до поданої заяви від 05.03.2018 на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-104 від 02.03.2018;
зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), на підставі додатково поданих документів: довідки прокуратури Харківської області № 18-104 від 02.03.2018, виходячи із розміру 90 відсотків від суми вказаної заробітної плати, та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.
У решті позовних вимог відмовлено.
3. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити в позові повністю.
4. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 апеляційну скаргу Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задоволено: скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в позові.
5. Надалі ОСОБА_1 звернулась до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій просила скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 та ухвалити нове судове рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
6. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 в справі №520/10062/18.
7. Вважаючи зазначену ухвалу такою, що постановлена з порушення вимог процесуального закону, позивачка подала касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви.
II. ЗМІСТ ЗАЯВИ ПОЗИВАЧА
8. Позивач звернулась до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 в справі №520/10062/18.
9. Обґрунтовуючи заяву позивач зазначала, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
10. Оскільки саме визнана неконституційною редакція статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII була підставою для відмови позивачу у задоволенні її позову, остання вважала, що в цьому випадку існують виключні обставини, передбачені статтею 361 КАС України.
III. ОЦІНКА CУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
11. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, діяли в прийнятій редакції і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України, не були визнані неконституційними, останні підлягали застосуванню відповідачем.
12. За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не впливає на спірні правовідносини, що виникли раніше.
13. У зв`язку із викладеним, Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не є виключною обставиною для перегляду постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі № 520/10062/18.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не впливає на спірні правовідносини є абсолютно безпідставним і прямо суперечить нормам статті 361 КАС України та практиці Верховного Суду в побідних правовідносинах.
15. Окремо звертає увагу, що в цьому випадку дотримані всі обставини, визначені статтею 361 КАС України як підстави для перегляду рішення за виключними обставинами.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходить з наступного.
17. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
18. Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 (справа № 808/1628/18, розглянута у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду) сформував правовий висновок щодо практичного застосування положень зазначеної норми КАС України.
19. Так, Суд зазначив: 
«…положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.
Слід звернути увагу, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також "розширеного тлумачення" про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством».
Окремо Суд зазначив: «…не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання».
20. Колегія суддів звертає увагу, що позивач у цій справі просить переглянути за виключними обставинами в порядку статті 361 КАС України судове рішення, яким їй у задоволенні позову відмовлено. Таким чином, з огляду на наведений вище правовий висновок правові підстави для задоволення заяви позивача в цьому випадку - відсутні. 
21. Окремо колегія суддів звертає увагу, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не впливає на спірні правовідносини, що виникли раніше, є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду відповідного судового рішення, проте за певних умов (якщо рішення ще не виконане).
Крім того, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19).
22. Відповідно до статті 351 КАС України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
23. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, яке узгоджується з позиціями Верховного Суду, проте з помилкових мотивів, які підлягають зміні.
24. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі №520/10062/18 змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019, а в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    В.М. Шарапа