Справа № 127/1160/21 
Провадження № 33/801/244/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року                                                                                 м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника ОСОБА_1 – адвоката Люлика Романа Івановича, представника Подільської митниці Держмитслужби – Вихристюк Валерії Дмитрівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року ОСОБА_1 , фізичну особу-підприємця, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та звільнено її від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 472 МК України, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрито.
Стягнуто з ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця, на користь Подільської митниці Держмитслужби витрати, пов`язані зі зберіганням вилученого товару в розмірі 63 162,96 грн.
Повернуто ТОВ «АДАМОТО» (Вінницька область, м. Гнівань, вул. Б. Хмельницького, 8/1) або його уповноваженому представнику вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №452/40100/20 від 11.09.2020 року, товари для проведення митного оформлення згідно чинного законодавства, а саме: моторолер двоколісний з двигуном внутрішнього згоряння, які були у використанні марки: HONDA, модель: DІО 50,тип двигуна тип двигуна: бензиновий, календарний рік виготовлення: 2006., модель ний рік виготовлення: 2006, робочій об`єм двигуна: 49 см З, № рами: НОМЕР_1 , номер двигуна: не встановлено; моторолер двоколісний з бензиновим двигуном внутрішнього згоряння, які були у використанні: марка: HONDA модель:ТАСТ 50, тип двигуна: бензиновий, календарний рік виготовлення: 2002, модельний рік виготовлення: 2002, робочій об`єм двигуна: 49 см З, № рами: НОМЕР_2 ,номер двигуна: не встановлено; бензобаки, що були у використанні до мототехніки у кількості 4 шт. (моделі не встановлені), крила в зборі до мототехніки, що були у використанні у кількості 3 шт. (моделі не встановлені), амортизатори до мототехніки, що були у використанні у кількості 2 шт. (моделі не встановлені), задня вилка (маятник) до мототехніки, що був у використанні у кількості 1 шт.(модель не встановлено).
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Скарга мотивована тим, що під час розгляду справи факт надання нею митному органу електронної митної декларації, заповненої на підставі наданих ТОВ «Адамото», який є декларантом, документів ніким не заперечувався; у відносинах митного оформлення вона діяла в інтересах та від імені декларанта; в разі не заявлення митному органу України точних та достовірних відомостей, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення товарів через митний кордон України, то правопорушення стосується саме декларанта, а не брокера (така позиція викладена в постанові Вінницького апеляційного суду від 11.02.2021 у справі №127/24419/20 та в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі №815/3842/17); чинне законодавство не містить обов`язку митного брокера перевіряти достовірність товаросупровідних документів; факт огляду нею товару не заперечується, однак вона перевіряла товар лише на відповідність його кількості, і оформила митну декларацію відповідно до наданої товаросупровідної документації; митний орган не переконався і не довів суду, що в контейнері містилися незадекларовані товари.
Також апеляційну скаргу подала Подільська митниця Держмитслужби, в якій просить змінити оскаржувану постанову в частині накладеного стягнення: - накласти на декларанта фізичну-особу підприємця ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товарів, що складає 20 744,26 грн; - конфіскувати безпосередні предмети правопорушення загальною вартістю 20 774,26 грн, які знаходяться на складі Подільської митниці Держмитслужби у м. Вінниця.
Скарга мотивована тим, що недоречним є твердження суду щодо відсутності шкідливих наслідків діяння правопорушника, оскільки правопорушення має формальний склад та це не впливає на кваліфікацію; з матеріалів справи не вбачається обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 ; судом застосовано стягнення, яке не передбачене санкцією ст. 472 МК України.
Заслухавши адвоката Люлика Р.І., представника Подільської митниці Держмитслужби – Вихристюк В.Д., які підтримали апеляційні скарги із зазначених у них підставах, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Встановлено, що 10.09.2020 до митного поста «Вінниця» Подільської митниці Держмитслужби особа декларант фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , що діяла на підставі договору на декларування №6 від 27.04.2020, укладеного з ТОВ «АДАМОТО», подала до митного оформлення електронну митну декларацію типу ІМ40 ДЕ, зареєстровану за №UА401020/2020/041611 на товари, а саме: мотоцикли та моторолери в кількості 90 штук. Вказані товари імпортуються згідно контракту на поставку №220520-01 від 22.05.2020, укладеного між KINKI AUTOBI LTD 741-1 Osaka, Sопепjі, Ніrаkаtа- Сіtу, Японія, та компанією ТОВ «АДАМОТО». До зазначеної вище електронної митної декларації декларант фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , в якості підстави для митного оформлення товарів митному органу подала: інвойс №МАJ-20-06 від 06.07.2020, пакувальний лист № б/н від 06.07.2020, коносамент ОКА0154278 від 14.07.2020, автотранспортну накладну №7002 від 07.09.2020, контракт на поставку №220520-01 від 22.05.2020, та інші товаросупровідні і комерційні документи.
Під час здійснення митного оформлення було проведено повний митний огляд товарів, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації, із забезпеченням ідентифікації товарів та транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.
В ході огляду товарів встановлено, що товар №56 «моторолер двоколісний марки: HONDA, модель: DІО 50, № рами не відповідає заявленому, декларантом зазначено №рами НОМЕР_3 , а фактично №рами є НОМЕР_4 ; товар №63 моторолер двоколісний марки: HONDA, модель: ТАСТ 50, № рами не відповідає заявленому, декларантом зазначено №рами НОМЕР_5 , а фактично № рами є НОМЕР_6 ». Також серед задекларованих товарів виявлено наступні не задекларовані товари: бензобаки, що були у використанні до мототехніки у кількості 4 шт. (моделі не встановлені), крила в зборі до мототехніки, що були у використанні у кількості 3 шт. (моделі не встановлені), амортизатори до мототехніки, що були у використанні у кількості 2 шт. (моделі не встановлені), задня вилка (маятник) до мототехніки, що був у використанні у кількості 1 шт.(модель не встановлено).
За результатами проведення митного огляду вищевказаних товарів, які були заявлені за електронною митною декларацією №UА401020/2020/041611 складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА401020/2020/041611 від 11.09.2020.
Відповідно до графи №54 електронної митної декларації відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема електронної митної декларації №UА401020/2020/041611 від 10.09.2020 є особа уповноважена за роботу з митницею фізична особа - підприємець ОСОБА_1 .
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 порушила процедуру декларування товарів, передбачену ст. 257 МК України, та не заявила за встановленою формою точних та достовірних відомостей (найменування або назва, кількість) про товари, виявлені під час митного огляду, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України (а.с.2-22 т.1).
Частиною першою статті 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та, врахувавши характер і ступінь вчиненого правопорушення, кількість та вартість безпосереднього предмету порушення митних правил, відсутність будь-яких шкідливих його наслідків, дані про особу, відсутність даних у матеріалах справи про те, що ОСОБА_1 раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 зазначає про те, що вона здійснювала декларування товарів в інтересах ТОВ «Адамото» на підставі договору на декларування №6 від 27.04.2020, і у відносинах митного оформлення вона діяла як представник декларанта, тому правопорушення стосується ТОВ «Адамото», однак, такі твердження апелянта відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ФОП ОСОБА_1 під час митного оформлення діяла як представник декларанта – ТОВ «Адамото».
Як зазначеною ОСОБА_1 в її письмових поясненнях та відображено в протоколі про порушення митних правил, вона працює фізичною особою-підприємцем та надає послуги з декларування товарів. 27.04.2020 між нею та ТОВ «Адамото» заключено договір №6 на надання нею товариству брокерських послуг.
Права та обов`язки декларанта визначено в ст. 266 МК України. Так, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 266 МК України визначено обов`язок декларанта чи уповноваженої ним особи здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 МК України, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Під час здійснення декларування товарів і транспортних засобів комерційного призначення митним органам митний брокер (агент із митного оформлення) має ті самі права щодо пред`явлення цих товарів і транспортних засобів, що й особа, яку вони представляють у взаємовідносинах із митними органами.
Тобто, ОСОБА_1 , яка уповноважена ТОВ «Адамото» на декларування товарів, що нею не заперечувалося, несе таку ж саму відповідальність, як і товариство. 
В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 посилається на постанову Вінницького апеляційного суду від 11.02.2011 у справі №127/24419/20 та постанову Верховного Суду від 14.02.2019 у справі №815/3842/17, зазначаючи, що у вказаних постановах висловлена позиція, відповідно до якої у разі не заявлення митному органу України за встановленою формою точних та достовірних відомостей, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення товару через митний кордон України, правопорушення стосується саме декларанта, а не брокера.
Так, Вінницький апеляційний суд у справі №127/24419/20 прийшов до висновку, що правопорушення за ст. 472 МК України стосується декларанта, а не брокера, виходячи із наявного в матеріалах справи договору, укладеного між митним брокером та особою, яку він представляє, відповідно до якого виконавець не несе відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання робіт у випадку надання неповної, недостовірної або неналежно оформленої документації.
У матеріалах даної справи будь-який договір, укладений між ТОВ «Адамото» та ФОП ОСОБА_1 відсутній.
Суд звертає увагу, що захисник Обухової Н.М. в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, посилаючись на умови договору, укладеного між ТОВ «Адамото» та ОСОБА_1 , зазначив про небажання долучити його до матеріалів справи, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, які саме права й обов`язки сторін визначені договором. 
А у справі №815/3842/17 ВС висловив позицію про можливе порушення прав декларанта, а не брокера, у разі, коли митним органом виноситься рішення щодо зміни класифікації товару за УКТЗЕД.
Тому посилання апелянта на вказані вище постанови відхиляються апеляційним судом, оскільки, по-перше, висловлені у вказаних судових рішеннях висновки не є обов`язковими до застосування, по-друге, обставини зазначених справ не є аналогічними до обставин цієї справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що під час розгляду справи ніким не заперечувався той факт, що вона надала митному органу електронну митну декларацію, заповнену на підставі наданих ТОВ «Адамото» документів.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 скористалася визначеним ч. 2 ст. 266 МК України правом на здійснення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах.
Твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що норма ч. 2 ст. 266 МК України не є обов`язковою і що чинне законодавство не містить обов`язку митного брокера перевіряти достовірність товаросупровідних документів, то такі твердження не беруться судом до уваги, оскільки, по-перше, вона скористалася таким правом на здійснення фізичного огляду товарів, по-друге, вказаною нормою визначено, що фізичний огляд товарів здійснюється з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах. 
При цьому, перевірятися має товар не тільки на відповідність його зазначеній кількості, а й його якісні характеристики, ідентифікуючі ознаки, чого зроблено не було.
Необґрунтованими є твердження апелянта щодо не доведення митним органом наявності незадекларованих товарів, оскільки суд першої інстанції, відхиляючи твердження захисника Обухової Н.М. про те, що товар був частково розукомплектований та біля кожного виду мотоцикла та моторолера знаходилися необхідні комплектуючі, виходив з того, що митний огляд товарів здійснювався в присутності ОСОБА_1 і при цьому характеризувався кожен транспортний засіб та характеристика жодного із них не містила вказівку про його розукомплектування.
Вказаний висновок суду першої інстанції апелянтом ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не спростований.
Також, Подільська митниця Держмитслужби в апеляційній скарзі зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства України, оскільки статтею 472 МК України передбачено безальтернативну санкцію, а саме накладення штрафу з конфіскацією товарів, тоді як судом першої інстанції застосовано стягнення, яке не передбачене санкцією вказаної статті.
Так, відповідно до ст. 461 МК України, за порушення митних правил можуть бути накладені такі адміністративні стягнення:  1) попередження;  2) штраф;  3) конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.
Санкція ст. 472 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.
МК України є основним законодавчим актом, що регламентує здійснення провадження у справах про порушення митних правил, в якому відображені майже всі основні питання, пов`язанні з діяльністю як посадових осіб митних органів щодо порушення справ, їх розслідування, розгляду та виконання винесених постанов про застосування примусових заходів, так і інших суб`єктів провадження. Однак у МК України не визначено завдання провадження, обставин, що його унеможливлюють, принципів, доказування у справі та деяких інших процесуальних норм, що важливі для виконання відповідними органами своїх повноважень.
У ст. 487 МК України зазначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Оскільки МК України не передбачає можливості звільнення від адміністративної відповідальності в разі малозначності вчиненого порушення митних правил, особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності відповідно до положень КУпАП.
У ст. 22 КУпАП зазначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Таким чином, у разі малозначності вчиненого порушення митних правил орган (посадова особа), уповноважена розглядати справу, на підставі положень КУпАП може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням, закривши справу. Питання щодо визначення порушення митних правил малозначним вирішує уповноважений орган (посадова особа) у кожному конкретному випадку, зважаючи на те, що малозначним правопорушенням є дія або бездіяльність, яка не містить великої небезпеки, не завдає або не може завдати будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, тощо.
Тому безпідставним є твердження Подільської митниці Держмитслужби про неможливість звільнення особи від відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.
Незважаючи на те, що ст. 472 МК України передбачений формальний склад, а не матеріальний, у виді настання якихось негативних наслідків чи завдання шкоди державі, як зазначає апелянт, суд першої інстанції, визначаючи правопорушення як малозначне, врахував не тільки відсутність шкідливих наслідків діяння ОСОБА_1 , а й інші обставини справи у їх сукупності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції повно й всебічно з`ясовано усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи й зроблено обґрунтований висновок про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.
Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги – без задоволення.
Керуючись ст. 530 МК України, ст. 294 КУпАП, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало