УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
01 лютого 2021 року  
м. Київ
справа №280/3230/20
провадження №К/9901/3212/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 280/3230/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання призначити пенсію,
у с т а н о в и в:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з 11.02.2020.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 12.08.2020, яке було залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив у повному обсязі.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції й постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) та частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». І з огляду на те, що предметом спору в цій справі є дії суб`єкта владних повноважень стосовно відмови у призначенні пенсійного забезпечення, ця справа є саме справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Але на обґрунтування вимог касаційної скарги заявниця посилається на те, що Третій апеляційний адміністративний суд у постановах від 08.10.2020 у справі № 280/3229/20, від .13.10.2020 у справі № 280/3227/20, від 03.12.2020 у справі № 280/3712/20, від 22.12.2020 у справі № 280/3952/20, від 26.11.2020 у справі № 280/4911/20 у подібних правовідносинах ухвалив судові рішення, які є протилежними до судового рішення у справі № 280/3230/20, де позивачем є ОСОБА_1 .
Тобто, натепер у практиці Третього апеляційного адміністративного суду сформовано два протилежні (відмінні) підходи щодо набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах особами, які досягли пенсійного віку, визначеного статтею 13 Закону України від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення», у редакції чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» чи пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».
У цьому контексті колегія суддів зважає на те, що частиною третьою статті 125 Конституції України визначено конституційно-правовий статус Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України.
Тобто переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави.
Отже, завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, використання процесуальної правової норми).
Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Одним з механізмів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, у тому разі, якщо заявник належно обґрунтує, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).
Суд касаційної інстанції встановив, що наведений заявником аргумент стосовно того, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах особами, які досягли пенсійного віку, визначеного ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», у редакції чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та після набрання чинності Законом України» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», потребує ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження. Тому колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і Верховний Суд, як виняток, здійснить касаційних перегляд судових рішень, ухвалених у цій справі.
Колегія суддів бере до уваги те, що Верховний Суд ухвалою від 16.12.2020 відкрив провадження у зразковій адміністративній справі № 360/3611/20 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Порівнявши фактичні обставини у справі № 280/3230/20 та в справі, за якою було відкрите провадження для її розгляду як зразкової, Верховний Суд дійшов висновку, що справа № 280/3230/20 відповідає ознакам типових, визначених пунктом 21 частини першої статті 4 КАС України.
Отже, зважаючи на те, що предмет позову та зміст позовних вимог в справі № 280/3230/20 є подібними до аналогічних ознак в зразковій справі № 360/3611/20, то обґрунтованим буде висновок про те, що від змісту висловленого Верховним Судом правового висновку в зазначеній зразковій справі прямо узалежнюється можливість правильного розв`язання спору в цій справі.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності підлягають касаційному оскарженню у випадку, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Слід зазначити, що станом на момент подання позивачем цієї касаційної скарги Верховний Суд не викладав висновку щодо набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах особами, які досягли пенсійного віку, визначеного ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», у редакції чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та після набрання чинності Законом України» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що розгляд у касаційному порядку адміністративної справи такої категорії слугуватиме формуванню однакової судової практики, а також єдності застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.
Також Верховний Суд зауважує, що за правилами частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Водночас згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Колегія суддів встановила, що передбачений зазначеною статтею строк на касаційне оскарження пропущений, оскільки оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене 04.11.2020, а касаційна скарга була подана 25.01.2021 (згідно з відтиском штемпеля оператора поштового зв`язку «Укрпошта» на конверті, у якому надійшла касаційна скарга).
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона отримала постанову суду апеляційної інстанції 15.01.2021, а тому вважає вказану обставину поважною причиною для пропуску процесуального строку.
За наведених обставин та беручи до уваги надані на їхнє підтвердження докази, Верховний Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення та про наявність підстав для його поновлення.
Отже, підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі немає.
За правилом частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Аналіз аргументів касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку з висвітленими в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи вказують на наявність у цій ситуації обставин, наведених у пункті 3 частини 4 статті 328 КАС України, а також у підпункті «а» пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є підставами для відкриття касаційного провадження у даній справі.
Керуючись положеннями підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 280/3230/20.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.08.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 280/3230/20.
3. Витребувати із Запорізького окружного адміністративного суду справу № 280/3230/20.
4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
5. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб