Дата документу 24.02.2021 Справа № 320/9126/17

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 320/9126/17	Головуючий у 1-й інстанції Редько О.В.	
Пр. № 22-ц/807/124/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , за участю третьої особи – Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, як орган опіки та піклування, про встановлення порядку користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-4), в якому просила: - визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 18/25 часток земельної ділянки, яка надана для обслуговування вищезазначеного будинку;- покласти судові витрати на відповідачів.
В обґрунтування позивач зазначала, що згідно із договором купівлі – продажу частини житлового будинку від 30.07.2015 року, а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником 18/25 часток житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка складає 1032 кв. м, з яких під будинком та господарськими будівлями 203 кв. м, під двором – 829 кв. м. Інші частки житлового будинку належать відповідачам – ОСОБА_1 – 7/50 частки та ОСОБА_4 7/50 частки. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок не перебуває у власності позивача чи у власності відповідачів. Земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинком не була поділена між позивачем та відповідачами в порядку, передбаченим чинним законодавством України, а також не був встановлений порядок користування нею. Отже, не зважаючи на те, що житловий будинок належить позивачу та відповідачам на праві спільної власності, із зазначенням часток, земельна ділянка фактично знаходиться у спільному користуванні вказаних осіб. З моменту набуття позивачем права власності на частину житлового будинку, відповідачі чинять перешкоди у користуванні земельною ділянкою та використовують її на власний розсуд. 22.02.2017 року позивачем на адресу відповідачів було направлено лист з пропозицією прийти згоди щодо використання земельної ділянки, проте відповідачі відмовились його приймати, що свідчить про їх небажання вирішити дане питання у поза судовому порядку. Тому позивач, як співвласник житлового будинку, має право на виділення в користування тієї частини земельної ділянки, яка є пропорційною належній позивачу частці в житловому будинку.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Редько О.В. (т.с. 1 а.с. 21).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 26) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2018 року (т.с. 1 а.с. 124-125) звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання позову у цій справі, відмовлено представникові відповідача ОСОБА_4 – адвоката Бобкова Д.Ю. про залишення без розгляду позову позивача у цій справі, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2019 року (суддя-доповідач Бєлка В.Ю. виділені матеріали а.с. 114) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вищезазначену ухвалу суду першої інстанції від 26 листопада 2018 року повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, скаржнику.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року (т.с. 1 а.с. 164-165) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 26 листопада 2018 року у цій справі повернуто останній.
Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2020 року (т.с. 1 а.с. 229-234) позовну заяву ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.
Встановлено порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до І варіанту висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2420 від 29.08.2018 року.
Частину земельної ділянки S-1 площею 67,0 м2 залишено в загальне користування співвласників (рожевий маркер на схемі).
Виділено згідно І варіанту висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2420 від 29.08.2018 року в особисте користування ОСОБА_2 ділянки S-2 площею 163,66 м2, S-3 площею 194,0 м2 та S-4 площею 295,0 м2 . Так як, частина земельної ділянки пропонується в загальне користування, то співвласнику ОСОБА_2 пропонується земельних ділянок загальною площею 686,16,0 м2 (163,66+194,0+295,0+67*1/2), що відповідає частці в 18/25 частини (зелений маркер на схемі).
Виділено згідно І варіанту висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2420 від 29.08.2018 року в особисте користування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 земельні ділянки S-4 площею 29,0 м2, та S-5 площею 204,34 м2 . Так як, частина земельної ділянки пропонується в загальне користування, то співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пропонується земельних ділянок загальною площею 266,84 м2 (29,0+204,34+67*1/2), що відповідає частці в 7/25 частин (жовтий маркер на схемі).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати із залучення експерта для проведення судової земельно-технічної експертизи згідно рахунку № 0606/01 від 06 червня 2018 року в розмірі 4000,00 грн.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року (т.с. 2 а.с. 21-22) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі відмовлено.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 вересня 2020 року (т.с. 2 а.с. 92-94) в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Ващаєва С.В. про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 99-103) просила:
- заочне рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову;
- викликати у судове засідання та допитати в якості свідків:
= гр. ОСОБА_5 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , 
= гр. ОСОБА_6 , яка мешкає: АДРЕСА_2 ,
= відповідно до ст. 92 ЦПК України допитати в якості свідка її - відповідача гр.  ОСОБА_1 . 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 107).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12 листопада 2020 року (т.с. 2 а.с. 121), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 122), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).
Позивач ОСОБА_2 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 2 а.с. 134- 139).
Третя особа не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У судове засідання 24 лютого 2021 року належним чином повідомлений апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 131) представник третьої особи – Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, як органу опіки та піклування, не з`явився, третя особа клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.
Навпаки, третя особа – Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, як орган опіки та піклування, подала апеляційному суду заяву (т.с. 2 а.с. 132-133), в якій просила розглядати дану справу апеляційним судом за відсутності її представника. 
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання представника третьої особи – Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, як органу опіки та піклування, і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив: заяву третьої особи задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю представника останньої за присутністю відповідача ОСОБА_1 , яка представляє свої інтереси та є законним представником іншого відповідача у цій справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Бобкова Д.Ю.(т.с. 2 а.с. 142), позивача ОСОБА_2 та представника останньої – адвоката Савон В.В. (т.с. 2 а.с. 140-141).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, постановленою протокольно (без виходу до нарадчої кімнати) залишено без розгляду клопотання відповідача ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку з непідтриманням останнього відповідачем ОСОБА_1 та представником останньої – адвокатом Бобковим Д.Ю. у даному судовому засіданні.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, постановленою протокольно (без виходу до нарадчої кімнати) відмовлено у задоволенні клопотання про допит у цій справі відповідно до ст. 92 ЦПК України в якості свідка відповідача гр. ОСОБА_1 . 
Оскільки, хоча й це клопотання у суді першої інстанції відповідачем заявлялось (т.с. 1 а.с. 161), судом першої інстанції ухвалою від 28.10.2019 року не вирішено (т.с. 1 а.с. 192-193), остання судом першої інстанції не допитувалась. Проте, на запитання апеляційного суду відповідач та її представник повідомили апеляційному суду, що ОСОБА_1 , як свідок, бажає надати у цій справі пояснення з приводу фактичних обставин користування земельною ділянкою, які підтверджені у цій справі письмовими доказами у вигляді рішення товариського суду від 19.03.1996 року та планом-схемою від 30.05.1968 року (т.с. 1 а.с. 60-63). В силу вимог ст. 78 ч. 2 обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, постановленою протокольно (без виходу до нарадчої кімнати) відмовлено у задоволенні усного клопотання відповідача  ОСОБА_1 та представника останньої про проведення у цій справі повторної судової земельно-технічної експертизи у цій справі з урахуванням фактичного користування співвласників будинку вищезазначеною земельною ділянкою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що примирення та укладення будь-якої мирової угоди сторін у цій справі неможливо, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, суд першої інстанції керувався ст. ст. 8, 9, 10, 18, 141, 247, 258, 264, 265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилом ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Так судом першої інстанції було правильно встановлено, що  ОСОБА_2 на праві власності належить 18/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі – продажу частини житлового будинку від 13.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 2719 (т.с. 1 а.с.9-10).
Право власності ОСОБА_2 на 18/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія т.с. 1 а.с.11-12).
Власнику  ОСОБА_1  належить 7/50 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , власнику  ОСОБА_4  належить 7/50 частин житлового будинку цього ж будинку (технічний паспорт, копія т.с.1 а.с. 13-16).
22.07.2017 року ОСОБА_2 звернулась з письмовим проханням до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про врегулювання питання щодо земельної ділянки (т.с. 1 а.с. 17-18).
Як вбачається з наданих КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» копій матеріалів інвентарної справи (рішення товариського суду від 19.03.1969 року, плану – схеми від 30.05.1968 року) земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 не перебуває у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 чи ОСОБА_4 (т.с. 1 а.с.60-63).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер відповідач по справі –  ОСОБА_4  (свідоцтво про смерть, копія т.с. 1 а.с.163).
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року (т.с. 1 а.с. 208) до участі у справі було залучено правонаступників відповідача ОСОБА_4 – ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.с. 1 а.с. 186-189), в особі законного представника ОСОБА_1 . 
Ч. 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.
Крім того, в абзаці 1 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.
Таким чином, розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2018 року (т.с. 1 а.с. 40) у цій справі призначено судову земельно – технічну експертизу.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року (т.с. 1 а.с. 48) у цій справі призначено уточнену судову земельно - технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: «Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно – правових актів встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників, а саме: 18/25 за ОСОБА_7 , а 14/50 за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ».
Згідно із висновком експерта № 2420 від 29 серпня 2018 року (т.с. 1 а.с. 72-92) запропоновано І варіант порядку користування земельною ділянкою. 
Частина земельної ділянки S-1 площею 67,0 м2 пропонується в загальне користування співвласників (рожевий маркер на схемі). 
Співвласнику ОСОБА_2 пропонується в особисте користування земельні ділянки S-2 площею 163,66 м2, S-3 площею 194,0 м2 та S-4 площею 295,0 м2 . Так як, частина земельної ділянки пропонується в загальне користування, то співвласнику ОСОБА_2 пропонується земельних ділянок загальною площею 686,16,0 м2 (163,66+194,0+295,0+67*1/2), що відповідає частці в 18/25 частини (зелений маркер на схемі).
Співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пропонується в особисте користування земельні ділянки S-4 площею 29,0 м2, та S-5 площею 204,34 м2 . Так як, частина земельної ділянки пропонується в загальне користування, то співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пропонується земельних ділянок загальною площею 266,84 м2 (29,0+204,34+67*1/2), що відповідає частці в 7/25 частин (жовтий маркер на схемі).
Земельна ділянка S-1 має наступні розміри:
- від точки 3 до точки 36 протяжністю 1,21 м;
- від точки 36 до точки 35 протяжністю 6,46 м;
- від точки 35 до точки 34 протяжністю 5,09 м;
- від точки 34 до точки 33 протяжністю 4,12 м;
- від точки 33 до точки 26 протяжністю 1,00 м;
- від точки 26 до точки 25 протяжністю 3,69 м;
- від точки 25 до точки 24 протяжністю 15,16 м;
- від точки 24 до точки 23 протяжністю 1,88 м;
- від точки 23 до точки 13 протяжністю 5,67 м;
- від точки 13 до точки 22 протяжністю 1,52 м;
- від точки 22 до точки 21 протяжністю 7,50 м;
- від точки 21 до точки 20 протяжністю 22,98 м;
- від точки 20 до точки 19 протяжністю 2,04 м;
- від точки 19 до точки 18 протяжністю 4,64 м;
- від точки 18 до точки 3 протяжністю 2,06 м.
Земельна ділянка S-2 має наступні розмірі:
- від точки 4 до точки 5 протяжністю 6,25 м;
- від точки 5 до точки 6 протяжністю 1,49 м;
- від точки 6 до точки 7 протяжністю 5,54 м;
- від точки 7 до точки 31 протяжністю 8,32 м;
- від точки 31 до точки 30 протяжністю 1,04 м;
- від точки 30 до точки 29 протяжністю 4,56 м;
- від точки 29 до точки 28 протяжністю 1,96 м;
- від точки 28 до точки 27 протяжністю 3,22 м;
- від точки 27 до точки 26 протяжністю 0,29 м;
- від точки 26 до точки 33 протяжністю 1,00 м;
- від точки 33 до точки 34 протяжністю 4,12 м;
- від точки 34 до точки 35 протяжністю 5,06 м;
- від точки 35 до точки 36 протяжністю 6,46 м;
- від точки 36 до точки 4 протяжністю 4,87 м.
Земельна ділянка S-3 має наступні розміри:
- від точки 1 до точки 2 протяжністю 0,33 м;
- від точки 2 до точки 18 протяжністю 5,89 м;
- від точки 18 до точки 19 протяжністю 4,64 м;
- від точки 19 до точки 20 протяжністю 2,04 м;
- від точки 20 до точки 21 протяжністю 22,98 м;
- від точки 21 до точки 16 протяжністю 7,34 м;
- від точки 15 до точки 16 протяжністю 3,84 м;
- від точки 16 до точки 17 протяжністю 3,12 м;
- від точки 17 до точки 1 протяжністю 23,09 м.
Земельна ділянка S-4 має наступні розміри:
- від точки 10 до точки 11 протяжністю 15,22 м;
- від точки 11 до точки 12 протяжністю 8,15 м;
- від точки 12 до точки 13 протяжністю 8,42 м;
- від точки 13 до точки 23 протяжністю 5,67 м;
- від точки 23 до точки 32 протяжністю 13,67 м;
- від точки 32 до точки 10 протяжністю 19,10 м.
Земельна ділянка S-5 має наступні розміри:
- від точки 8 до точки 9 протяжністю 8,94 м;
- від точки 9 до точки 32 протяжністю 1,20 м;
- від точки 32 до точки 23 протяжністю 13,67 м;
- від точки 23 до точки 24 протяжністю 1,88 м;
- від точки 24 до точки 25 протяжністю 15,16 м;
- від точки 25 до точки 26 протяжністю 3,69 м;
- від точки 26 до точки 27 протяжністю 0,29 м;
- від точки 27 до точки 28 протяжністю 3,22 м;
- від точки 28 до точки 29 протяжністю 1,96 м;
- від точки 29 до точки 30 протяжністю 4,56 м;
- від точки 30 до точки 31 протяжністю 1,04 м;
- від точки 31 до точки 8 протяжністю 4,55 м.
Земельна ділянка S-6 має наступні розміри:
- від точки 14 до точки 15 протяжністю 4,08 м;
- від точки 15 до точки 21 протяжністю 7,34 м;
- від точки 21 до точки 22 протяжністю 7,50 м;
- від точки 22 до точки 14 протяжністю 4,51 м.
Таким чином пропонується варіант порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 , згідно до ідеальних часток співвласників, при якому співвласнику ОСОБА_2 пропонується в особисте користування земельні ділянки S-2 площею 163,66 м2 , S-3 площею 194,0 м2 та S-4 площею 295,0 м2 , співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пропонується в особисте користування земельні ділянки S-4 площею 29,0 м2, та S-5 площею 204,34 м2 , а частина земельної ділянки S-1 площею 67,0 м2 пропонується в загальне користування співвласників. Співвласнику ОСОБА_2 пропонується земельних ділянок загальною площею 686,16 м2, що відповідає частці в 17/25 частини, а співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пропонується земельних ділянок загальною площею 266,84 м2 , що відповідає частці в 7/25 частини.
Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції, дослідивши запропонований судовим експертом у висновку судової земельно – технічної експертизи №2420 від 29 серпня 2018 року варіант користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 дійшов правильного висновку, що запропонований експертом варіант користування земельною ділянкою забезпечить права та інтереси сторін та надасть можливість нормального користування земельною ділянкою сторонам у цій справ.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  є такими, що дублюють доводи заперечень відповідача проти позову позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Згідно із висновком № 2420 від 29 серпня 2018 року судового експерта Лещенка К.І. (т.с. 1 а.с. 74-75) при проведенні візуального огляду земельної ділянки АДРЕСА_1 , сторони запропонували варіанти порядку користування земельною ділянкою, а саме:
-співвласник ОСОБА_2 – розробити варіант порядку користування земельною ділянкою у відповідності до ідеальних часток співвласників,
-співвласник ОСОБА_4 – розробити варіант порядку користування земельною ділянкою у відповідності до рішення товариського суду від 19.03.1969 року (рішення товариського суду від 19.03.1969 року та план схему від 390.05.1968 року надано судом 20.08.2018 року).
При цьому, експерт зазначав, що розробити та надати на розгляд суду варіант порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 , у відповідності до рішення товариського суду від 19.03.1969 року, не видається за можливе з наступного:
-загальна площа земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно із планом встановлення меж земельної ділянки (арк.. 19 м.с.) становить 953,0 кв. м, а згідно із рішенням товариського суду від 19.03.1969 року складає 1032 кв. м., що на 79,4 кв.м. більше, ніж фактично.
Таким чином, на розгляд суду експертом пропонується єдиний варіант порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 згідно із ідеальними частками співвласників відповідно до поставленого в ухвалі суду питання (т.с. 1 а.с. 75-77, а саме: при якому:
- співвласнику  ОСОБА_2  пропонується в особисте користування земельні ділянки S-2 площею 163,66 кв. м, S-3 площею 194,0 кв. м та S-4 площею 295,0 кв. м, так як, частина земельної ділянки пропонується в загальне користування, то співвласнику ОСОБА_2 пропонується земельних ділянок загальною площею 686,16,0 кв.м (163,66+194,0+295,0+67*1/2), що відповідає частці в 18/25 частини (зелений маркер на схемі).
- співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (правонаступники ОСОБА_1 (2/3 частки або 14/300) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (1/3 частка або 7/300 т.с. 1 а.с. 187) пропонується в особисте користування земельні ділянки S-4 площею 29,0 кв. м та S-5 площею 204,34 кв. м, так як, частина земельної ділянки пропонується в загальне користування, то співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пропонується земельних ділянок загальною площею 266,84 кв. м (29,0+204,34+67*1/2), що відповідає частці в 7/25 частин (жовтий маркер на схемі).
Частина земельної ділянки S-1 площею 67,0 кв. м пропонується в загальне користування співвласників. 
Відповідач ОСОБА_1 , яка у цій справі представляє свої інтереси та є законним представником іншого відповідача – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із вищезазначеним висновком експертизи (експерта) погодилась у суді першої інстанції, оскільки ні вона, ні її представник у суді першої інстанції клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи не заявляли.
Підстави для призначення такової судом апеляційної інстанції у цій справі за усним клопотанням відповідача ОСОБА_3 у цій справі були відсутні, а тому у задоволенні останнього було апеляційним судом відмовлено протокольною ухвалою від 24.02.2021 року (без виходу до нарадчої кімнати).
Оскільки, встановлено, що дана справа перебувала у провадженні суду першої інстанції з грудня 2017 року, первісна судова земельно-технічна експертиза у цій справі була проведена ще 29.08.2018 року (т.с. 1 а.с. 72), рішення суду першої інстанції у цій справі, яке є предметом апеляційного оскарження на теперішній час, ухвалено 11.03.2020 року (т.с. 1 а.с. 229).
В силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може переглядати питання про призначення вищезазначеної повторної судової земельно-технічної експертизи у цій справі, яке суд першої інстанції у цій справі не розглядав, оскільки відповідач ОСОБА_1 та її представник останнього у цій справі у суді першої інстанції взагалі не заявляли (що відповідач та її представник в апеляційному суді на запитання апеляційного суду визнали - ст. 82 ч.1 ЦПК України). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
За змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
При вищевикладених обставинах, у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані докази того, що відповідач ОСОБА_1 чи її представник не мали можливості заявити таке клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи у суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (тобто поважних причин).
Згідно із ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N 1402-VIII, 02.06.2016 судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності; найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд; систему судоустрою складають:1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд; для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.
Рішення товариського суду від 19 березня 1969 року (т.с. 1 а.с. 62-63) стосувалось попередніх співвласників вищезазначеного будинку – ОСОБА_8 (1/3 частина будинку), ОСОБА_9 (4/15 частин будинку) та ОСОБА_10 (2/5 частини будинку) і виконувалось останніми у добровільному порядку, оскільки була згода цих осіб на розгляд справи у товариському суді.
Поняття товариських судів у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» на теперішній час відсутнє, змінились частки співвласників вказаного будинку: ОСОБА_2 (18/25 або 36/50 частин будинку), ОСОБА_1 (7/50 частин будинку), ОСОБА_4 (7/50 частин будинку: правонаступники – ОСОБА_1 2/3 від 7/50 частин з урахуванням1/3 частки у спадщини, від якої відмовилася дочка померлого ОСОБА_11 , та ОСОБА_3 , 2010 р.н. – 1/3 від 7/50 частин т.с. 1 а.с. 186-187). 
Позивач у цій справі ОСОБА_2 не була учасником вищезазначеної справи у товариському суді, тому останнє не є для неї обов`язковим для виконання.
При цьому, у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача суду у цій не надані докази того, що:
-існує будь-яке рішення будь-якого суду за позовом відповідача чи попереднього співвласника частини відповідача про зобов`язання саме ОСОБА_2 (позивача у цій справі) виконувати вищезазначене рішення товариського суду;
-чи порядок, визначений цим рішенням товариського суду, щодо користування земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_2 сторін у цій справі, як співвласників останнього, був зазначений як обов`язковий для виконання у договорі купівлі-продажу 18/25 частини вищезазначеного житлового будинку ОСОБА_2 від 30.07.2015 року з ОСОБА_12 (т.с. 1 а.с. 9-10).
Крім того, товариський суд на час мав діяти відповідно до Положення «Про товариські суди Української РСР», за змістом якого останній мав право визначати лише порядок користування будівлями, а не земельною ділянкою. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. 
На час розгляду цієї справи у фактичному користуванні відповідачів (як співвласників 14/50 частин вищезазначеного житлового будинку) перебуває земельна ділянка площею 518 кв. м, яка значно перевищує розмір земельної ділянки 467 кв. м, якою фактично користується позивач ОСОБА_2 , як співвласник 18/25 часток або 36/50 частин вищезазначеного житлового будинку т.с. 1 а.с.61), що порушує права позивача у цій справі ОСОБА_2 , яка має право в силу вимог закону на користування більшою земельною ділянку пропорційно до розміру своєї частки у вищезазначеному будинку, яка у 2,5 разів перевищує розмір частки відповідачів у будинку.
На виконання вимог ст. 12 ч. 5 п. 2 ЦПК України апеляційний суд сприяв врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.
Проте, на запитання апеляційного суду учасники цієї справи зазначали, що примирення та укладення будь-якої мирової угоди сторін у цій справі неможливо. 
Права ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вищезазначеним рішенням суду першої інстанції про визначення порядку користування земельною ділянкою у вищезазначені спосіб не порушуються. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування сторони відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Відповідач ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та представник відповідача ОСОБА_1 не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідачів апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, встановлено, що у цій справі правильно, з додержанням вимог Закону України «Про судовий збір» судом першої інстанції ухвалою від 26 листопада 2018 року (т.с. 1 а.с. 124-125) було вирішено питання про звільнення позивача ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання вищезазначеного позову у цій справі, тому, підстави для залишення без розгляду позовної заяви позивача у цій справі з підстав несплати останньою судового збору при подачі вищезазначеного позову при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи, були відсутні 
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено у цій справі в рішенні, що є предметом апеляційного перегляду на теперішній час, питання про розподіл у цій справі судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 02.03.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С.	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.