ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 р.	Справа № 440/3031/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
представника позивача Сухна А.Г., 
представника відповідача Паська Т.Г.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 09.02.21 року по справі № 440/3031/19
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                  
          про визнання наявності права на отримання пенсії, розрахованої з урахуванням індексації грошового забезпечення, визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати наявність права у ОСОБА_1 на отримання пенсії, розрахованої з врахуванням отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію;
- визнати неправомірним та скасувати розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Полтавській області про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 02.08.2019 №10/02.9-17;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.06.2013 з врахуванням отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії, а саме: розрахованої з врахуванням індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію, яка визначається у відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи з 01.06.2013 по день фактичної виплати донарахованої суми пенсії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання наявності права на отримання пенсії, розрахованої з урахуванням індексації грошового забезпечення, визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Полтавській області про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 02.08.2019 №10/02.9-17.
Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.06.2013 з врахуванням отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії. В решті позову відмовлено.
10.10.2019 Полтавським окружним адміністративним судом за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання наявності права на отримання пенсії розрахованої з урахуванням індексації грошового забезпечення, визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії ухвалено додаткове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання наявності права у ОСОБА_1 на отримання пенсії, розрахованої з врахуванням отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1536,80 грн на користь держави.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі №440/3031/19 апеляційну скаргу ГУПФУ в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 по справі №440/3031/19 повернуто скаржнику.
Постановами Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі №440/3031/19 апеляційні скарги ОСОБА_1 залишені без задоволення. Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №440/3031/19 та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 залишені без змін.   
Ухвалою суду від 22.12.2020 заяву представника позивача ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 відповідно до правових висновків окремої ухвали суду від 13.04.2020 у справі №440/3031/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання наявності права на отримання пенсії, розрахованої з урахуванням індексації грошового забезпечення, визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 відповідно до правових висновків окремої ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №440/3031/19 упродовж десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Копію вказаної ухвали ГУПФУ в Полтавській області отримано 12.01.2021.
22.01.2021 до Полтавського окружного адміністративного суду від ГУПФУ в Полтавській області надійшов звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 відповідно до правових висновків окремої ухвали від 13.04.2020 у справі №440/3031/19. 
25.01.2021 до Полтавського окружного адміністративного суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про накладення штрафу, в якому заявник просив накласти на начальника ГУПФУ в Полтавській області штраф у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за неподання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19, а також встановити новий строк на подання звіту про виконання вказаного рішення суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 відповідно до правових висновків окремої ухвали від 13.04.2020 у справі №440/3031/19 таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі.
Клопотання представника позивача ОСОБА_2 про накладення штрафу за неподання звіту та встановлення нового строку на подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання наявності права на отримання пенсії, розрахованої з урахуванням індексації грошового забезпечення, визнання неправомірним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19.
Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області вказано подати в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання цієї ухвали до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції, обставинам справи, просить ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 скасувати та задовольнити клопотання про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Полтавській області за умисне невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції протиправно відмовив в задоволенні клопотання про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Полтавській області за умисне невиконання рішення суду від 18.09.2019.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ГУ ПФУ в Полтавській області зазначає, що відповідач вжив всіх можливих конкретних заходів, спрямованих на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 в частині виплати різниці перерахованої пенсії, а тому бездіяльність керівника пенсійного органу відсутня.
В судовому засіданні представник позивача просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі та задовольнити клопотання про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Полтавській області за умисне невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання та такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законим є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шматько проти України", заява №60750/00 від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07.06.2005, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28.11.2006, заява №30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19, яке набрало законної сили 20.12.2019, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Полтавській області про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 02.08.2019 №10/02.9-17. Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.06.2013 з врахуванням отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії. В решті позову відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення суд виходив з наявності правових підстав для врахування відповідачем при розрахунку та виплаті, починаючи з 01.06.2013, пенсії ОСОБА_1 отримуваної останнім індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію. При цьому, зобов`язуючи відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, починаючи з 01.06.2013 з врахуванням отриманої позивачем індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії, суд не зазначав кінцевої дати - 31.12.2015, як такої, до якої має здійснюватися виплата такої пенсії позивачу.
Відповідно до листа ГУПФУ в Полтавській області від 29.11.2019 №5964/К-03, перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 пенсійним органом  проведено 19.11.2019 з урахуванням індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням з 01.06.2013. Сума у розмірі 15952,80 грн, нарахована за період з 01.06.2013 по 31.12.2015 (до внесення змін в законодавство) облікована і буде виплачена у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".
Матеріалами справи встановлено, що окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №440/3031/19, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020, визнано протиправними дії ГУПФУ в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з врахуванням отриманої ним індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії лише за період з 01.06.2013 по 31.12.2015, оскільки такі дії не призвели до належного виконання управлінням рішення суду у справі №440/3031/19, та, як наслідок, свідчать про порушення останнім приписів статей Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України в частині обов`язковості виконання судового рішення, а відтак, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, в окремій ухвалі від 13.04.2020 у справі №440/3031/19 Полтавський окружний адміністративний суд зазначив, що зобов`язуючи ГУПФУ в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.06.2013 з врахуванням отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії, суд не зазначав кінцевої дати - 31.12.2015, як такої, до якої має здійснюватися виплата такої пенсії ОСОБА_1 .
Разом з тим, такі висновки в ухвалі від 13.04.2020 суд сформував у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи письмових обґрунтованих доводів управління щодо проведення ОСОБА_1 в подальшому іншого перерахунку пенсії з 01.01.2016 у зв`язку з новими змінами в законодавстві.
Колегія суддів зазначає, що у випадку коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішенням суду, яким зобов`язано орган Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача.
Відповідно до поданого звіту про виконання судового рішення управлінням роз`яснено, що починаючи з 01.01.2016 пенсія ОСОБА_1 перерахована у відповідності до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Так, згідно з пунктом 3 постанови №103 було передбачено проведення перерахунку з 01.01.2016 пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Згідно довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 21.03.2018 №4/1724, що надійшла до управління, грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 склало 7081,73 грн, в тому числі: 2500,00 грн – посадовий оклад; 2200,00 грн – оклад за військовим званням; 2350,00 грн – 50% надбавка за вислугу років; 31,73 грн – премія 0,45%. Основний розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 з вказаного грошового забезпечення склав 6196,51 грн.
На виконання рішення Автозаводського районного суду від 31.01.2018 у справі №524/8496/17 пенсія ОСОБА_1 перерахована з 01.01.2016 на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області №4/1724 від 15.05.2017 з грошового забезпечення на суму 21150,00 грн, в тому числі: 2500,00 грн – посадовий оклад; 2200,00 грн – оклад за військовим званням; 2350,00 грн – 50% надбавка за вислугу років; 3525,00 грн – 50% надбавка за виконання особливо важливих завдань; 10575,00 грн – премія 100%. Розмір пенсії ОСОБА_1 з вказаного грошового забезпечення з урахуванням обмеження максимальним розміром, передбаченим статтею 43 Закону №2262, з 01.01.2016 склав 10740,00 грн.
У подальшому, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №440/4318/18 пенсія ОСОБА_1 перерахована з 01.01.2016 в розмірі 80% грошового забезпечення 21150,00 грн, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області №4/1724 від 15.05.2017 та з 20.12.2016 без обмеження її максимальним розміром. Після проведеного перерахунку за вказаним судовим рішенням розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 склав 10740,00 грн, а з 20.12.2016 – 21574,10 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо належного виконання рішення суду від 18.09.2019 в частині проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_3 шляхом проведення такого перерахунку за період з 01.06.2013 (дня первинного призначення пенсії) до 01.01.2016 (дня проведення перерахунку пенсії згідно постанови КМУ №103), якою змінено обчислення пенсій з оновленого грошового забезпечення.
При цьому, колегія суддів враховує, що для підтвердження правильності виконання рішення суду у справі №440/3031/19 в частині проведення перерахунку пенсії у період з 01.06.2013 по 01.01.2016, ГУПФУ в Полтавській області зверталося з відповідним листом до Пенсійного фонду України (лист від 28.04.2020 №1600-0302-9/16166).
У відповідь на вказаний лист Пенсійний фонд України листом від 04.05.2020 №№2800-030203-9/14478 підтвердив правильність висновків про те, що у випадку коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішенням судів, якими зобов`язано орган Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача (постанова Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі №21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.11.2011 №8).
Так, розпорядженням від 13.05.2020 №1603006452, яке наразі є чинним та не скасованим, ГУПФУ в Полтавській області вирішено, керуючись пунктом 18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Правлінням Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402; пункту 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, залишити пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2016 у попередньому розмірі, визначеному відповідно до рішень Автозаводського районного суду від 31.01.2018 у справі №524/8496/17 та Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №440/4318/18.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі 440/3031/19 є належно виконаним ГУПФУ в Полтавській області в частині проведення управлінням перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.06.2013 з врахуванням отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії саме проведенням такого перерахунку до 01.01.2016.
Щодо виконання управлінням рішення суду в частині реальної виплати різниці перерахованої пенсії ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що сума різниці перерахованої пенсії з врахуванням отриманої позивачем індексації грошового забезпечення безпосередньо за 24 місяці перед звільненням на пенсію та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії за період з 01.06.2013 до 01.01.2016 у розмірі 15952,80 грн наразі залишається не виплаченою ОСОБА_1 .
У поданому звіті про виконання судового рішення управління посилається на те, що невиплачена сума різниці перерахованої пенсії обґрунтовано включена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".
Колегія суддів зазначає, що станом на дату набрання законної сили рішенням суду у справі №440/3031/19 питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".
Пунктом 2 постанови №649 установлено, для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюються відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією Постановою.
Разом з тим, у подальшому рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.
Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2020; пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 в частині зобов`язання управління провести виплату різниці перерахованої пенсії на користь ОСОБА_1 залишається не виконаним ГУПФУ в Полтавській області безпідставно.
Щодо наявності правових підстав для накладення штрафу на начальника ГУПФУ в Полтавській області за невиконання рішення суду від 18.09.2019 у вказаній частині, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпунктів   4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ГУПФУ в Полтавській області, діючи в межах чинного законодавства, вживало заходів щодо виконання судового рішення в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії у розмірі 15952,80 грн, а саме, управлінням направлений лист від 15.01.2021 №1600-0404-5/2917 до Пенсійного фонду України з проханням виплатити заборгованість пенсії по рішенню суду у справі №440/3031/19 (том 3 а.с. 78-79).
Колегія суддів зазначає, що невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а.
У відповідності до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.
Вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у справі в частині виплати різниці перерахованої пенсії з боку керівника управління судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність ГУПФУ в Полтавській області в особі його керівника щодо виконання рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії, а тому відсутні підстави для накладення штрафу на керівника управління за невиконання рішення суду в цій частині.   
Слід відмітити, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи Верховний Суд не вбачає наявності таких підстав.
Зважаючи на те, що ГУПФУ в Полтавській області вживало конкретних заходів, спрямованих на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 в частині виплати різниці перерахованої ОСОБА_1 пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоцільність застосування до начальника Головного управління штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення.
Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19 на момент подання відповідачем звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 18.09.2019 відповідно до правових висновків окремої ухвали від 13.4.2020 по справі №440/3031/19 виконано не в повному обсязі, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання звіту таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі та часткового задоволення клопотання представника позивача Сухна А.Г., встановлення нового строку для подання ГУПФУ в Полтавській області звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №440/3031/19.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі № 440/3031/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  29.03.2021 року