ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 лютого 2021 року           справа №200/6907/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року (повне судове рішення складено 28 жовтня 2020 року в м. Слов`янську) в справі № 200/6907/20-а (суддя в І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                   В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі – Управління), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача в нездійсненні перерахунку сум індексації щомісячних страхових виплат позивачки за період з 01 квітня 2001 року без врахування розміру пенсії позивачки та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат та компенсації втрати частини доходу, обрахованої по день фактичної сплати відповідних сум індексації;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату на користь позивачки донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року, без врахування розміру пенсії позивачки, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду в справі № 200/5060/19-а, залишеним без змін рішенням суду апеляційної інстанції від 12 листопада 2019 року, визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат позивачці за період з 01.04.2001, з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат з 01.04.2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат.
На виконання судового рішення відповідачем здійснені перерахунок та виплата індексації страхових виплат позивачки за період з 01 квітня 2001 року з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсація втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації страхових виплат.
Однак, з наданого відповідачем розрахунку сум індексації та компенсації втрати частини доходів вбачається, що відповідач в порушення вимог діючого законодавства, при здійсненні перерахунку взяв розмір отриманої позивачкою пенсії та визначив базовими, місяці, в яких відбулось підвищення не страхових, а пенсійних виплат, що у свою чергу призвело до зменшення сум індексації.
Посилаючись на протиправність визначення відповідачем базового місяця для проведення індексації страхових сум – місяця в якому відбулося підвищення пенсійних виплат, який є базовим лише для органів Пенсійного фонду України, а не для органів Фонду соціального страхування, які проводять виплати щомісячних страхових сум, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в нездійсненні перерахунку сум індексації щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2001 року без врахування розміру пенсії та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат та компенсації втрати частини доходу, обрахованої по день фактичної сплати відповідних сум індексації.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року, без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, з урахуванням фактично виплачених сум. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Здійснено розподіл судових витрат.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування зазначено, що відповідно до пункту 5 Порядку індексації грошових доходів населення передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. 
Апелянт звертає увагу суду, що чинним законодавством не передбачений обов`язок Фонду щодо самостійного збирання будь-якої інформації стосовно особи, яка перебуває на обліку у відділенні, направлення запитів до місця її працевлаштування, Пенсійного фонду, оскільки надавати до Фонду документи, що впливають на умови та розмір її матеріального забезпечення, це насамперед обов`язок застрахованої особи.
Відповідно до статті 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” № 2050-ІІІ та п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Отже, компенсація повинна бути обчислена при виплаті доходу, у зв`язку із чим, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, є передчасними.
Також, посилаючись на те, що раніше позивач вже звертався до суду з позовною заявою про той самий предмет і з тих самих підстав (справа № 200/5060/19-а), апелянт вважає недоцільним розгляд цієї справи.  
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року в справі № 200/5060/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року, визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат позивачці за період з 01.04.2001, з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат з 01.04.2001 по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат (а.с. 21-29).
Сторонами не заперечується, що на виконання судового рішення, відповідачем здійснено перерахунок та виплата індексації страхових виплат позивачки за період з 01 квітня 2001 року з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсація втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації страхових виплат.
Відповідачем не заперечується, що при здійсненні перерахунку ним був узятий розмір отриманої позивачкою пенсії та визначені базовими місяці, в яких відбулось підвищення пенсійних виплат.
Отже, вказані обставини не є спірними у цій справі.
Згідно із листом Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 08.07.2020 № 18.03.1/2503, наданим у відповідь на заяву позивача, повідомлено, що розрахунок, нарахування та виплата індексації щомісячних страхових виплат разом з компенсацією втрати частини доходів проведені у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с. 34).
Вважаючи, що Управління без належного законодавчо-встановленого підґрунтя не сплатило їй належні кошти, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон № 1105-XIV, який набрав чинності з 01 квітня 2001 року.
Вказаний Закон передбачає індексацію суми страхової виплати.
Так, відповідно до частини 15 статті 42 Закон № 1105-XIV в редакції, яка була чинною, до 11 жовтня 2017 року було передбачено, що індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до законодавства.
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 вказаного Закону, яка визначає об`єкти індексації грошових доходів населення, в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню до 11 жовтня 2017 року, було визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (абз.5 ч. 1 ст. 2).
Частиною 5 статті 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі статтею 4 цього Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі: до 01 січня 2016 року - 101 відсоток, після 01 січня 2016 року - 103 відсотки (з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, яким внесено зміни до вказаного Закону, зокрема змінено відсоток порогу індексації в сторону збільшення).
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно зі статтею 8 Закону № 1282-XII перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.
За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
З 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким, зокрема: частину 15 статті 42 Закону № 1105-XIV викладено в редакції, згідно з якою індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини 2 статті 37 цього Закону; абзац 5 частини 1 статті 2 Закону № 1282-XII викладено в редакції, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, - суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування.
Статтею 5 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини 15 статті 42 Закону № 1105-XIV індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини другої статті 37 цього Закону, якою передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року   (далі - Порядок № 1078, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Положеннями абзаців 1-3 пункту 10 Порядку № 1078 встановлено, що у разі, коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума.
Якщо особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, одночасно із щомісячною страховою виплатою виплачується пенсія, в першу чергу індексується сума щомісячної страхової виплати.
Індексація пенсій у випадках, зазначених у першому і другому абзацах цього пункту, провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації.
Таким чином, виходячи з наведених вище положень, правові підстави для здійснення індексації одного виду грошового доходу (щомісячної страхової виплати) населення у разі підвищення розміру іншого (пенсії), - відсутні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 17 травня 2019 року в справі № 824/497/16-а (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 81795779).
Стосовно позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону № 2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 даного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. 
При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.
Враховуючи, що в межах розгляду цієї справі встановлено, що за період з 01 квітня 2001 позивачу не був нарахований та виплачений у повному/відповідному розмірі дохід у вигляді сум індексації страхових виплат, про здійснення донарахування та виплати яких у даній справі просить позивачка – а саме нарахування останніх без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових, а не пенсійних виплат, суд апеляційної інсианції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат (які у даному випадку лише підлягають донарахуванню та виплаті), є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення наразі відсутні.
При цьому судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року в справі № 200/11292/19-а, за наслідками розгляду касаційної скарги особи на рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача УВДФСС України в Донецькій області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат.
Залишаючи касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанції – без змін, Верховним Судом не прийняті до уваги посилання скаржника про те, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені, згідно позицій наведених у постановах Верховного Суду України від 19.12.2011 (справа № 6-58цс11), від 11.07.2017 року (справа № 21-2003а16), та Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 (справа № 336/4675/17), від 21.06.2018 (№ 523/1124/17), від 03.07.2018 (справа № 521/940/17).
Натомість, вирішуючи спірне питання Верховним Судом застосовні позиції висловлені в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.
У зв`язку із наведеним, враховуючи положення частини 5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вищевказані останні висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року в справі № 200/11292/19-а, від 16.05.2019 року в справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року в справі № 134/87/16-а, та від 05.03.2020 року в справі №140/1547/19, та не вбачає підстав для не застосування останніх.
При цьому суд зазначає, що аналіз положень статей 2, 5 КАС України свідчить про те, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням можливих порушень. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату на користь позивачки компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат, яка здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Зважаючи на фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає правильним та достатнім обраний судом першої інстанції спосіб відновлення порушеного права ОСОБА_1 шляхом здійснення перерахунку та виплати донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року, без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, з урахуванням фактично виплачених сум.
Посилання апелянта про недоцільність розгляду цієї справи суд не приймає, оскільки предмет і підстави позову у даній справі не є тотожними у справі № 200/5060/19-а.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року в справі № 200/6907/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення - 04 лютого 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук