ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року

м. Київ

Справа № 15/81 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:
ПП "Лівобережна юридична група": Стоян М. М., 
ГО "Спортивний клуб "Восход": Бойко Є. В.,
Міністерства розвитку, економіки, торгівлі та сільського господарства України: Колода Є. Г.,
Офісу Генерального прокурора: Гусарова А. В. 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Ексито"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020
у складі колегії суддів: у складі колегії суддів: Остапенка О. М. - головуючого, Копитової О. С., Отрюха Б. В.

у справі за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку (змінив найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк")
до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод"
про визнання банкрутом

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст обставин, що передували зверненню ПП "Ексито" з апеляційною скаргою до суду та її зміст

1. У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 15/81 за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку, який змінив найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - АТ "Промінвестбанк")          до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" (далі - ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод", боржник) про банкрутство. 

2. Ухвалою від 17.02.2020 Господарським судом міста Києва у справі № 15/81 припинено повноваження виконуючого обов`язки ліквідатора  ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" арбітражного керуючого Загороднього О. М. та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Приходька Д. В. Зобов`язано арбітражного керуючого Загороднього О. М. передати ліквідатору боржника арбітражному керуючому Приходьку Д. В. печатки і штампи, бухгалтерську та іншу документацію банкрута, матеріальні та інші цінності банкрута. Зобов`язано ліквідатора боржника:
- в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства             (далі - КУзПБ) організувати проведення зборів кредиторів та обрання комітету кредиторів боржника;
- надати суду реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум погашених вимог            (у разі вчинення такої дії);
- забезпечити виконання повноважень ліквідатора банкрута в порядку, визначеному статтею 61 КУзПБ та належне виконання заходів, передбачених статтями 62-64 КУзПБ, спрямованих на задоволення вимог кредиторів;
- виявити додаткові докази про наявність/відсутність у банкрута майна на праві власності/користування, підтверджуючі документи подати суду;
- надати систематизований перелік майна, що було реалізоване, із посиланням на відповідні документи, та майна, що входить до складу ліквідаційної маси і є нереалізованим станом на день судового розгляду справи;
- здійснювати продаж майна з неухильним дотриманням норм КУзПБ;
- за результатами проведеної роботи, згідно зі статтею 65 КУзПБ, подати ліквідаційний баланс, звіт про проведену роботу та інші матеріали, що свідчать про виконання ліквідатором покладених на нього обов`язків (докази, що свідчать про відсутність ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум, які є неможливими до погашення; пояснювальну записку ліквідатора до ліквідаційного балансу тощо). 

3. Зазначена ухвала суду першої інстанції була оскаржена в апеляційному порядку Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Громадською організацією "Спортивний клуб "Восход" (далі -                   ГО "Спортивний клуб "Восход") та арбітражним керуючим Севастьяновим С. В.

4. Постановою від 23.06.2020 Північний апеляційний господарський суд апеляційні скарги Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та ГО "Спортивний клуб "Восход" задовольнив частково; апеляційну скаргу арбітражного керуючого Севастьянова С. В. задовольнив; ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 15/81 скасував у частині призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Приходька Д. В. та прийняв у цій частині нове рішення, яким призначив ліквідатором ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" арбітражного керуючого Севастьянова С. В. У решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 15/81 залишив без змін. 

5. Верховний Суд ухвалою від 14.07.2020 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Лівобережна юридична група" (далі - ПП "Лівобережна юридична група") на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 у справі № 15/81.

6. 14.07.2020 Приватне підприємство "Ексито" (далі - ПП "Ексито", скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 у справі № 15/81 в порядку статті 272 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та пункт 4 ухвали Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 15/81 в частині зобов`язання ліквідатора банкрута надати суду реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум погашених вимог (у разі вчинення такої дії) скасувати.

7. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПП "Ексито" посилається на законність ухвали місцевого господарського суду від 17.02.2020 в частині призначення ліквідатора у справі Приходька Д. В. та зазначає, що згідно положень статті 48 КУзПБ до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про звернення до суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого. Тож, оскільки на розгляд комітету кредиторів боржника надійшла кандидатура арбітражного керуючого Приходька Д. В., яка відповідала вимогам КУзПБ, комітетом кредиторів ДП "ВО "Київський радіозавод" було погоджено зазначену кандидатуру на посаду ліквідатора банкрута та подано до суду відповідне клопотання про його призначення, яке судом першої інстанції задоволено.

8. Водночас скаржник вказує про невідповідність нормам КУзПБ пункту 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі №15/81 в частині зобов`язання ліквідатора банкрута надати суду реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум погашених вимог (у разі вчинення такої дії), оскільки КУзПБ не передбачає такого обов`язку ліквідатора.

9. Ухвалою від 10.09.2020 Північний апеляційний господарський суд поновив            ПП "Ексито" строк для подання апеляційної скарги, відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Ексито" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 15/81 та призначив справу до розгляду.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 

10. 29.10.2020 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу у справі № 15/81, якою апеляційне провадження за апеляційною скаргою                   ПП "Ексито" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 15/81 закрив на підставі статті 264 ГПК України.

11. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована відсутністю підстав для апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду, оскільки, зокрема:
- доводи скаржника в частині призначення ліквідатора боржника у справі Приходька Д. В. були розглянуті під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою інших учасників справи;
- ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині не підлягає апеляційному оскарженню, адже пунктом 4 резолютивної частини цієї ухвали було вирішено процедурне (процесуальне питання) - зобов`язано учасника справи надати суду певні докази оскарження якого окремо від рішення суду не передбачене частиною першою статті 255 ГПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. 12.11.2020 ПП "Ексито" звернулося через апеляційний господарський суд до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 у справі № 15/81, в якій просить оскаржуване судове рішення апеляційного господарського суду скасувати.

13. У якості підстави касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції скаржник посилається на ухвалення її з порушенням норм процесуального права, що з урахуванням об`єкту касаційного оскарження за своєю суттю підпадає під правове регулювання частини другої статті 287 ГПК України.

Рух касаційної скарги 

14. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду № 15/81 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. - головуючого,                          Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020.

15. Ухвалою від 04.02.2021 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 15/81 за касаційною скаргою ПП "Ексито" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 та призначив розгляд скарги у відкритому судовому засіданні на 25.02.2021; надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 19.02.2021.

16. 22.02.2021 на адресу Верховного Суду від ГО "Спортивний клуб "Восход" надійшов відзив на касаційну скаргу ПП "Ексито" б/н від 19.02.2021.

17. У судове засідання 25.02.2021 з`явилися представники ПП "Лівобережна юридична група", ГО "Спортивний клуб "Восход", Міністерства розвитку, економіки, торгівлі та сільського господарства України та Офісу Генерального прокурора, які надали пояснення у справі. 

Розгляд клопотань, оцінка відзиву арбітражного керуючого Севастьянова С. В.

18. 24.02.2020 до Верховного Суду надійшло клопотання ГО "Спортивний клуб "Восход" б/н від 24.02.2021 про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПП "Ексито" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 у справі № 15/81, мотивоване віднесенням оскаржуваної ухвали до судових рішень, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду по суті справи.

19. Розглянувши зазначене клопотання суд приймає до уваги, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження.

20. Оскільки об`єктом касаційного оскарження у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПП "Ексито", клопотання ГО "Спортивний клуб "Восход" про закриття касаційного провадження у справі задоволенню не підлягає.

21. 25.02.2021 на електронну адресу Верховного Суду від арбітражного керуючого Севастьянова С. В. надійшов відзив на касаційну скаргу ПП "Ексито" б/н від 25.02.2021, який не містить кваліфікованого електронного підпису заявника.

22. Відповідно до частини восьмої статті 42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

23. Згідно із статтею 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

24. Враховуючи, що відзив арбітражного керуючого Севастьянова С. В. не містить кваліфікованого електронного підпису, а, відтак, не відповідає вимогам статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" до оригіналу електронного документа, такий відзив судом по суті не розглядається (аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський  суд у складі Верховного Суду у постановах від 10.09.2020 у справі                        № 904/4700/19 та від 18.02.2021 у справі № 904/3242/18).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу (ПП "Ексито")

25. ПП "Ексито" в обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною, оскільки суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Ексито" як помилково відкрите, тоді як підстави закриття апеляційного провадження наведені у статті 264 ГПК України.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Доводи ліквідатора ГО "Спортивний клуб "Восход"

26. У відзиві на касаційну скаргу ГО "Спортивний клуб "Восход" заперечує щодо доводів касаційної скарги ПП "Ексито", вважає її такою, що не підлягає задоволенню та просить суд залишити оскаржувану ухвалу Північного апеляційного господарського суду без змін з огляду, зокрема, на таке:
- доводи скаржника в частині вимог про скасування постанови суду апеляційної інстанції від 23.06.2020 у справі № 15/81 були розглянуті під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою на зазначене судове рішення інших учасників справи;
- ПП "Ексито" пропустив строк апеляційного провадження ухвали суду першої інстанції від 17.02.2020;
- оскарження ухвал місцевого господарського суду, якими вирішено процесуальні питання окремо від рішення суду не допускається. Суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що оскаржена ухвала місцевого господарського суду не охоплюється переліком визначеним статтею 255 ГПК України, а отже відсутні підстави для її перегляду в апеляційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

27. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

29. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

30. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

31. Предметом судового розгляду у цій справі є питання дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час з`ясування наявності підстав для апеляційного перегляду в порядку статті 272 ГПК України ухвали місцевого господарського суду від 17.02.2020, а об`єктом касаційного перегляду є ухвала апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ПП "Ексито".

32. Аналіз змісту доводів апеляційної скарги ПП "Ексито" свідчить, що останні фактично ґрунтуються на двох підставах: 1) ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення в частині призначення ліквідатором боржника у справі Приходька Д. В. з дотриманням норм статті 48 КУзПБ та законності в цій частині ухвали місцевого господарського суду від 17.02.2020;                              2) невідповідності нормам КУзПБ пункту 4 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції від 17.02.2020 у справі № 15/81 в частині зобов`язання ліквідатора банкрута надати суду реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум погашених вимог (у разі вчинення такої дії).

33. Отже, з огляду на зміст предмету судового розгляду, доводів скаржника та висновків суду апеляційної інстанції за результатом постановлення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду в ході касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення необхідним є вирішення питання:
1) наявності підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, доводи якої було розглянуто раніше під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншого учасника (учасників) справи;
2) можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції постановленої за результатом вирішення процесуальних (процедурних) питань, пов`язаних з рухом справи про банкрутство.

Щодо наявності підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою поданою в порядку статті 272 ГПК України, доводи якої було розглянуто раніше під час апеляційного розгляду справи

34. За змістом частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

35. Пунктом 9 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

36. Відповідно до статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією із засад судочинства, яка застосовується з дотриманням принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

37. Обсяг реалізації конституційного права на оскарження судового рішення у конкретних правовідносинах визначається положеннями процесуального закону.

38. У процедурі оскарження судових рішень процесуальним законом встановлено виправдані обмеження спрямовані на забезпечення оперативності господарського процесу, попередження виникнення правових колізій та дотримання принципу юридичної визначеності, що є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

39. Такі обмеження знаходять своє відображення серед положень ГПК України, зокрема у приписах статті 272 цього Кодексу щодо порядку розгляду апеляційної скарги, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення розгляду апеляційної скарги іншої особи. 

40. Частиною першою статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. Такі ж положення містить частина шоста статті 12 ГПК України.

41. Відповідно до частини першої, четвертої статті 272 ГПК України у разі, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. 

42. Отже для розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи суд має встановити наявність таких умов для відкриття провадження: 1) особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду; 2) доводи, що покладені в основу апеляційної скарги, не розглядалися під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 19.10.2018 у справі № 910/2002/17, від 12.03.2020 у справі           № 910/10364/16, від 18.06.2020 у справі № 44/380-б, від 10.09.2020 у справі                         № Б13/115-12, від 20.01.2021 у справі № 913/567/19).

43. Частиною п`ятою статті 272 ГПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

44. У справі, що розглядається доводи апеляційної скарги ПП "Ексито" обґрунтовані, зокрема, ухваленням судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення в частині призначення ліквідатором боржника у справі Приходька Д. В. з дотриманням норм статті 48 КУзПБ та законністю в наведеній частині ухвали місцевого господарського суду від 17.02.2020.

45. У з`ясуванні питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм статті 272 ГПК України, суд враховує, що метою названої статті є недопущення перегляду судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції з мотивів, які були вже предметом розгляду за первісно поданою апеляційною скаргою. Належною підставою для відмови у відкриті апеляційного провадження згідно з частиною п`ятою статті 272 ГПК України є встановлення тотожності висновків, викладених у первісній апеляційній скарзі, постанові суду апеляційної інстанції, тим мотивам, що їх викладено особою -апелянтом, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України. 

46. Тотожність висновків, викладених у первісній постанові суду апеляційної інстанції, тим мотивам, що їх викладено особою - апелянтом, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України, визначається шляхом логічного співставлення відповідних аргументів та їх змістовним співпадінням (див. mutatis mutandis подібні правові висновки сформовані у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.07.2020 у справі         № 910/25520/13, від 20.01.2021 у справі № 913/567/19, від 12.02.2021 у справі № 913/567/19).

47. Апеляційним господарським судом у ході апеляційного перегляду справи в порядку статті 272 ГПК України зі змісту постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 встановлено, що під час перегляду ухвали суду першої інстанції від 17.02.2020 у цій справі за апеляційними скаргами Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, ГО "СК "Восход" та арбітражного керуючого Севастьянова С. В. апеляційним судом вже було розглянуто доводи ПП "Ексито", про які йдеться в його апеляційній скарзі, зокрема, було надано оцінку зборам комітету кредиторів боржника та кандидатурам арбітражних керуючих на призначення їх ліквідатором у справі.

48. Тобто відповідні доводи апеляційної скарги ПП "Ексито" щодо призначення ліквідатора боржника вже були розглянуті та оцінені судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у справі за апеляційними скаргами інших учасників справи, з висвітленням висновків щодо них у постанові Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 у справі № 15/81.

49. Тому в такому разі з урахуванням приписів частини п`ятої статті 272 ГПК України у відкритті апеляційного провадження за поданою ПП "Ексито" апеляційною скаргою суду апеляційної інстанції належало відмовити, однак апеляційне провадження у справі було помилково відкрито.
50. Пунктом 1 статті 6 Конвенції (далі - Конвенція) про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

51. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006). У рішенні у справі               "Zand v. Austria", ЄСПЛ зазначив, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

52. Отже розгляд справи судом, який не має передбачених законом повноважень, не сумісний з приписами процесуального закону і обов`язками держави, визначеними у статті 6 Конвенції.

53. Статтею 264 ГПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження. 

54. Втім, хоча стаття 264 ГГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, в цьому випадку, процесуально вірними будуть дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики ЄСПЛ (аналогічний висновок щодо закриття апеляційного провадження викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 922/1906/18, від 13.08.2019 у справі № 5002-17/2743-2009, від 20.08.2019 у справі № 910/1702/15-г, від 05.11.2019 у справі № 926/767-б/15, від 29.04.2020 у справі № 917/1185/18, від 26.02.2021 у справі № 29/5005/6381/2011).

55. За наведеного, суд погоджується із висновком апеляційного господарського суду щодо наявності підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПП "Ексито" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 15/81 в частині призначення ліквідатором боржника Приходька Д. В. на підставі статті 264 ГПК України, оскільки такі доводи були розглянуті під час апеляційного розгляду справи за апеляційними скаргами інших учасників справи.

56. Звідси суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо помилкового закриття судом апеляційної інстанції апеляційного провадження у справі відкритого за апеляційною скаргою, доводи, якої були розглянуті раніше судом під час апеляційного розгляду справи.

57. Тож аргументи скаржника в цій частині є такими, що не відповідають встановленим судом апеляційної інстанції обставинам справи та не узгоджуються із вище наведеним висновками суду касаційної інстанції щодо умов звернення до суду з апеляційною скаргою в порядку статті 272 ГПК України та процесуальних наслідків недотримання цих умов.

Щодо можливості оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції, якими вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи про банкрутство

58. Аргументи апеляційної скарги ПП "Ексито" в цій частині ґрунтувалися на твердженнях скаржника щодо невідповідності нормам КУзПБ пункту 4 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції від 17.02.2020 у справі             № 15/81 в частині зобов`язання ліквідатора банкрута надати суду реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум погашених вимог (у разі вчинення такої дії).

59. Тобто об`єктом апеляційного оскарження в зазначеній частині фактично була ухвала суду першої інстанції, якою вирішено процедурне питання - зобов`язано учасника справи надати суду певні докази.

60. Частиною другою статті 254 ГПК України встановлено, що ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

61. Згідно із частиною другою статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону про банкрутство. 

62. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини шостої статті 12 ГПК України, якою передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"         (далі - Закон про банкрутство).
63. Така ж норма закріплена у частині першій статті 2 КУзПБ, частині першій статті 2 Закону про банкрутство (до 21.10.2019). 

64. Аналіз викладеного свідчить, що норми ГПК України є загальними стосовно норм КУзПБ, Закону про банкрутство (до 21.10.2019), які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ.

65. Отже, у процедурі банкрутства процесуальні норми ГПК України мають універсальний характер, адже розраховані як на позовне провадження, так і на процедуру банкрутства та їх застосування у цій процедурі здійснюється з урахуванням особливостей правового регулювання розгляду конкретного питання, передбачених КУзПБ, Законом про банкрутство (до 21.10.2019).

66. Тому реалізація права на апеляційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство відбувається за правилами і в порядку, передбаченими                                       главою 1 "Апеляційне провадження" розділу IV "Перегляд судових рішень" ГПК України, з урахуванням особливостей оскарження судових рішень у справі про банкрутство, визначених у КУзПБ, Законі про банкрутство (до 21.10.2019).

67. Частиною першою статті 255 ГПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

68. У названому переліку ухвали суду першої інстанції постановлені за результатом вирішення процесуальних (процедурних) питань, пов`язані з рухом справи відсутні. 

69. Водночас пунктом 17 частини першої статті 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом про банкрутство.

70. Оскарження судових рішень у процедурі банкрутства унормовано у             статті 9 КУзПБ, тлумачення змісту частин першої, другої якої свідчить, що частина перша цієї статті передбачає порядок, за яким відбувається оскарження судових рішень у справі про банкрутство, та відсилає до норм ГПК України, тоді як частина друга визначає перелік судових рішень, які може бути оскаржено в апеляційному порядку.

71. Отже, враховуючи приписи частини другої статті 9 КУзПБ та пункту 17 частини першої статті 255 ГПК України, в апеляційному порядку у справах про банкрутство (неплатоспроможність) можуть бути оскаржені: 
- усі ухвали місцевого господарського суду, крім випадків, передбачених ГПК України та КУзПБ, Законом про банкрутство (до 21.10.2019)  (частина друга статті 9 КУзПБ, частина друга статті 8 Закону про банкрутство); 
- ухвали, включені до переліку частини першої статті 255 ГПК України, які суд виносить, здійснюючи процесуальні дії та вирішуючи інші процесуальні питання, за правилами та на підставі норм ГПК України.

72. КУзПБ (Закон про банкрутство до 21.10.2019) не містить норм, які встановлюють особливі правила стосовно видання судом процесуальних актів, крім того, що при вирішенні справи по суті суд у справі про банкрутство не виносить рішення (за винятком розгляду спорів, стороною в яких є боржник). Усі питання у справі про банкрутство вирішуються ухвалами, а про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури суд виносить постанову.

73. Процедура банкрутства є унікальним процесом, що включає в себе низку процедур і послідовних та сукупних процесуальних і позапроцесуальних дій учасників провадження, метою якого є задоволення вимог кредиторів у разі неплатоспроможності боржника.

74. Такий процес супроводжується прийняттям судом значної кількості судових актів (процесуальних документів), які за своїм характером стосуються суто процедурних питань банкрутства (наприклад, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про звільнення (усунення, припинення) арбітражного керуючого, про введення процедури санації та затвердження плану санації тощо), і судових актів, коли суд здійснює процесуальні дії та вирішує інші процесуальні питання, розглядає клопотання, заяви, скарги тощо за правилами та на підставі ГПК України (наприклад, ухвали про призначення судового засідання, відкладення розгляду справи, витребування необхідних документів від сторін та учасників провадження, ухвали за результатом розгляду заяви про відвід (самовідвід) судді тощо).

75. Ухвали, які суд виносить у процедурі банкрутства, за ознакою спеціалізації процесу можна поділити на два типи: а) спеціальні - ухвали, які суд виносить виключно з питань, що вирішуються у справах про банкрутство згідно з нормами КУзПБ; б) універсальні - ухвали, які суд виносить з питань, що вирішуються як у справах про банкрутство, так і у справах позовного та інших форм провадження.

76. Тож при наданні оцінки наявності права на оскарження судових рішень, прийнятих у справі про банкрутство, та визначенні порядку оскарження їх слід розмежовувати, зважаючи на характер прийнятих рішень. 
77. У цьому аспекті слід зауважити, що порядок оскарження судових рішень відповідно до Закону про банкрутство стосується судових рішень, які безпосередньо відносяться до процедур банкрутства. Судові рішення, якими вирішуються процедурні питання, пов`язані з рухом справи в господарському суді, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, оскаржуються в порядку, встановленому положеннями саме Господарського процесуального кодексу України (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.09.2019 у справі                  № Б3/081-12/24).

78. У КУзПБ (Законі про банкрутство до 21.10.2019) відсутні положення, які регулюють особливості прийняття судових рішень у процедурі банкрутства за результатом вирішення питань, пов`язаних з рухом справи, клопотань та заяв осіб, які беруть участь у справі. 

79. Водночас такі положення містяться у чинному ГПК України, частиною другою статті 232 якого визначено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

80. Як уже зазначалося у справі, що розглядається об`єктом апеляційного оскарження була ухвала суду першої інстанції, якою вирішено процедурне питання.

81. Отже, зважаючи на викладене, оскарження цієї ухвали суду має здійснюватися за правилами та в порядку, що встановлені ГПК України. Такий порядок визначено главою 1 розділу ІV цього Кодексу, зокрема, статтею 255 "Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції".

82. Натомість ухвала суду першої інстанції, якою вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи не охоплюється наведеним у статті 255 ГПК України переліком ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

83. Не містять вказівки щодо права оскарження ухвали, якою вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи, окремо від рішення суду і інші положення ГПК України та КУзПБ (Закону про банкрутство до 21.10.2019), в тому числі норми статей 169 "Заяви, клопотання і заперечення", 207 "Розгляд заяв та клопотань", 232 "Види судових рішень" ГПК України.

84. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя, забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку та запобігання зловживанням процесуальними правами і вони не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цього доступу таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення судового рішення у справі, яке може бути оскаржено в апеляційному порядку.

85. Таким чином, системний аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції, якою вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. Заперечення щодо такої ухвали відповідно до приписів частини третьої статті 255 ГПК України мають розглядатися судом при оскарженні судового рішення, яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 

86. Близькі за змістом висновки щодо віднесення ухвал суду першої інстанції, якими вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи до переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду сформовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № Б3/081-12/24, від 11.12.2019 у справі № 10/52-05.

87. Пунктом 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

88. У такому випадку правильним рішенням суду апеляційної інстанції у разі оскарження ухвали місцевого господарського суду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, є вчинення дій, передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України.

89. Проте, постановляючи ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПП "Ексито" суд апеляційної інстанції не врахував, що ухвала суду першої інстанції від 17.02.2020 в частині зобов`язання ліквідатора банкрута надати суду реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум погашених вимог (у разі вчинення такої дії) оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

90. Оскільки ГПК України не передбачено можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції від 17.02.2021 в наведеній частині, відкрите за апеляційною скаргою ПП "Ексито" апеляційне провадження з урахуванням висновків наведених у пункті 54 цієї постанови підлягало закриттю.

91. З урахуванням викладеного суд погоджується з висновками апеляційного господарського суду щодо закриття апеляційного провадження  за апеляційною скаргою ПП "Ексито" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 15/81 в наведеній частині вимог.

Щодо суті касаційної скарги

92. Доводи ПП "Ексито" наведені в скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

93. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

94. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

95. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду прийнята з додержанням норм процесуального права, підстав для її зміни чи скасування немає.

Щодо судових витрат

96. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін ухвали Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 у справі № 15/81 витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Висновки щодо застосування норми права

97. Для розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи в порядку статті 272 ГПК України суд має встановити наявність таких умов для відкриття провадження: 1) особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду; 2) доводи, що покладені в основу апеляційної скарги, не розглядалися під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.

98. Тлумачення змісту норм частин першої, другої статті 9 КУзПБ та                  статті 255 ГПК України у взаємозв`язку з іншими положеннями цих Кодексів свідчить, що ухвала суду першої інстанції, якою вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. Заперечення щодо такої ухвали відповідно до приписів частини третьої статті 255 ГПК України мають розглядатися судом при оскарженні судового рішення, яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Ексито" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2020 у справі          № 15/81 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. О. Банасько

Судді                                                                                          О. В. Васьковський

                                                                                          В. Г. Пєсков