ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 березня 2021 року           справа № 360/3564/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Компанієць І.Д., Міронової Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року (повний текст складено 25 січня 2021 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/3564/20 (суддя в 1 інстанції – Чернявська Т.І.) за позовом Головного управління ДПС у Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

                                                         В С Т А Н О В И В: 

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Луганській області (далі – позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі – відповідач), в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 29 жовтня 2020 року № 6664/9/12-32-05-05 просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 вересня 2020 року ВП № 62662845 про накладення штрафу. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 вересня 2020 року ВП № 62662845 за невиконання рішення суду на Головне управління ДПС у Луганській області накладений штраф у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів. Позивач вважає оскаржувану постанову про накладення штрафу протиправною та прийнятою з порушенням норм чинного законодавства, що полягає в такому.
28 липня 2020 року відповідачем на підставі виконавчого листа, виданого 02 квітня 2020 року Луганським окружним адміністративним судом у справі № 812/614/17, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано Луганську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн.
Позивачем в межах компетенції опрацьовано вищезазначену постанову та 12 серпня 2020 року за вих. 5206/9/12-32-50-04 надано відповідь, в якій зазначено, що згідно з даними ITC «Податковий блок» по відокремленому підрозділу Київського представництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» по території обслуговування 2655 - Головне управління ДПС у м. Києві (Печерський район м. Києва) обліковується переплата з податку на прибуток в сумі 55860,00 грн. Позивач на звернення стягувача у зазначеному виконавчому провадженні запропонував останньому звернутися до Головного управління ДПС у м. Києві.
27 серпня 2020 року до позивача надійшла вимога державного виконавця по ВП № 62662845, по якій він вимагав надати інформацію щодо повного та фактичного виконання рішення суду у справі № 812/614/17, а у разі невиконання надати обґрунтоване пояснення, чому вищезазначене рішення суду не може бути виконано. Позивач листом від 31 серпня 2020 року вих. № 5548/9/12-32-50-04 надав відповідь з обґрунтованим роз`ясненням, чому рішення суду у справі № 812/614/17 не може бути виконано.
Проте, не враховуючи надану інформацію, відповідачем винесено оскаржувану постанову.
З аналізу положень статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 62662845 не було ретельно досліджено та встановлено той факт, що судове рішення позивачем не було виконано з поважних причин, про які неодноразово зазначалось, а також проігноровано усі відповіді, які були надані по вищезазначеному виконавчому провадженню та в яких позивачем роз`яснювались причини невиконання судового рішення.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі № 360/3564/20 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти чого заперечувала представник третьої особи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року та постановою Верховного Суду від 11 березня 2020 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області, про визнання протиправними дій та рішень й зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та, зокрема: визнано протиправною бездіяльність Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області щодо ненадання відповіді на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн; зобов`язано Луганську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн.
В рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17 зазначено, що 14 червня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» звернулося до податкового органу із заявою № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн. Представником позивача в ході розгляду справи надані пояснення, що зазначена переплата виникла під час здійснення господарської діяльності Київським представництвом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (код ЄДРПОУ 26410089), яке 10 грудня 2013 року було припинено. Звернення позивача до податкового органу з заявою від 14 червня 2017 року за вих. № 01-20/2/45 обґрунтовано відповіддю Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 25 квітня 2017 року № 9437/10/26-55-12-01, відповідно до якої питання про повернення визначеної в заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» переплати, повинно вирішуватися контролюючим органом за основним місцем обліку, а саме Луганською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області. Таким чином, у зв`язку із перебуванням з 01 січня 2017 року на податковому обліку в Луганській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» звернулось із відповідною заявою, проте, станом на час розгляду справи, Луганською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області відповіді не надано.
Колегією суддів встановлено, що позивач дійсно звертався до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області із вказаною заявою, проте відповіді за наслідками розгляду даної заяви станом на час розгляду справи позивачу не надано.
Зважаючи на встановлені обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Луганську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн.
02 квітня 2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17, яке набрало законної сили 02 липня 2019 року та підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», видано виконавчий лист.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, зокрема, допущено заміну відповідачів у справі № 812/614/17, а саме Луганську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області, Головне управління ДФС у Луганській області замінено їх правонаступником – Головним управлінням ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код 43143746, місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72).
На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 23 липня 2020 року № 01-19/2/203 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 липня 2020 року ВП № 62662845 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 02 квітня 2020 року у справі № 812/614/19, про зобов`язання Головного управління ДПС у Луганській області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн.
На виконання постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 липня 2020 року ВП № 62662845 про відкриття виконавчого провадження позивач листом від 12 серпня 2020 року за № 5206/9/12-32-50-04 стосовно розгляду заяви від 14 червня 2017 року № 01-20/2/45 Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн повідомило державного виконавця, що документи про надходження відповідної заяви від Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» та сама заява від 14 червня 2017 року № 01-20/2/45 в архівних документах Луганської об`єднаної державної податкової інспекції (Артемівський район) відсутні. Додатково повідомлено, що згідно з даними ITC «Податковий блок» по відокремленому підрозділу Київського представництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (ідентифікаційний код 26410089) по території обслуговування 2655 - Головне управління ДПС у м. Києві (Печерський район м. Києва) обліковується переплата з податку на прибуток в сумі 55860,00 грн. Також позивач зазначив, що Головне управління ДПС у Луганській області запропонувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» звернутися до Головного управління ДПС у м. Києві (Печерський район м. Києва) - контролюючого органу за місцезнаходженням відокремленого підрозділу Київського представництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (ідентифікаційний код 26410089) з питання розгляду заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн.
27 серпня 2020 державним виконавцем складено вимогу на адресу позивача щодо надання інформації про повне та фактичне виконання рішення суду у справі № 812/614/17.
На виконання вимоги державного виконавцем позивачем направлено лист від 31 серпня 2020 року № 5548/9/12-32-50-04, в якому Головне управління ДПС у Луганській області зазначило аналогічні, викладеним в листі від 12 серпня 2020 року за № 5206/9/12-32-50-04, підстави невиконання рішення суду.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 вересня 2020 року ВП № 62662845 за невиконання рішення суду на Головне управління ДПС у Луганської області на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
Листом від 23 вересня 2020 року № 5908/9/12-32-04-11, яке надійшло на адресу відповідача 25 вересня 2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції № 6593, позивач повідомив державного виконавця про виконання рішення суду у справі № 812/614/17 шляхом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн. та зазначив, що про результати розгляду заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» повідомлено листом від 23 вересня 2020 року № 6717/10/12-32-04-11, копію якого з доказами направлення стягувачу додав до свого листа.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404, у відповідній редакції).
За визначенням статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону № 1404 визначено початок примусового виконання рішення, зокрема: виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята); за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.
Колегія суддів зазначає, що виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом від 02 квітня 2020 року у справі № 812/614/17 зобов`язано Головне управління ДПС у Луганській області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн.
Станом на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу позивач не надав державному виконавцю доказів, які б підтверджували обставини розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн.
В листах від 12 серпня 2020 року за № 5206/9/12-32-50-04 та від 31 серпня 2020 року № 5548/9/12-32-50-04 позивач повідомляв державного виконавця про неможливість фактичного виконання рішення суду щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» від 14 червня 2017 року № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554,00 грн у зв`язку з тим, що документи про надходження відповідної заяви від Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» та сама заява від 14 червня 2017 року № 01-20/2/45 в архівних документах Луганської об`єднаної державної податкової інспекції (Артемівський район) відсутні.
Разом з тим, 25 вересня 2020 року, після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу, державному виконавцю позивач надав лист Головного управління ДПС у Луганській області від 23 вересня 2020 року № 6717/10/12-32-04-11, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» повідомляється про результати розгляду заяви від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45.
Колегія суддів зазначає, що є неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо виконання рішення суду, оскільки воно було виконано 23.09.2020 року, тобто після прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу 09.09.2020 року.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Разом з тим, обов`язок відповідача – суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
За встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів погоджує  висновок суду першої інстанції, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 вересня 2020 року ВП № 62662845 про накладення на Головне управління ДПС у Луганській області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі № 360/3564/20 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі № 360/3564/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 02 березня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                     А.В. Гайдар

Судді                                                                                                           І.Д. Компанієць

                                                                                                                   Г.М. Міронова