24.02.21
22-з/812/24/21Справа № 485/481/20
Провадження № 22-з/812/24/21 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
24 лютого 2021 року м.Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого судді –Бондаренко Т.З.,
суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,
за участі: представників позивача ОСОБА_1 , 
розглянув заяву
представника  позивача ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою 
представника позивача ОСОБА_2 –
ОСОБА_3 
на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Квєтки І.А. в приміщенні того ж суду, за позовом 
ОСОБА_2 до  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору  ОСОБА_7 , про стягнення боргу за розпискою, ,-

ВСТАНОВИВ:
     У квітні 2020 року  ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом  до  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за розпискою.
        Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від     15 вересня 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_2 , задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_4 , ,  ОСОБА_5 , на користь  ОСОБА_2 , у солідарному порядку 2500 доларів США, 126,40 доларів 40 центів 3 % річних, та судового збору у розмірі по 355,59 грн. з кожного. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення боргу та стягненні судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за розпискою задоволено частково .
Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 20000 доларів США основного боргу та 3% річних у розмірі 950 доларів з кожного. Та також на користь позивача стягнуто судовий збір з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 13347 грн.70 коп. з кожного.
Після розгляду справи апеляційним судом, 15 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 надіслав заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питань відшкодування позивачу судових витрат в суді апеляційної інстанції, про що він зробив заяву до судових дебатів.
Свою заяву мотивував тим, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «РО ЛЕКС» 20 жовтня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду від тієї ж дати, яка передбачає сплату гонорару успіху. Крім того адвокатом витрачено кошти, пов`язані з явкою до суду у сумі 5516,30 грн. Таким чином просить стягнути з кожного з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 91079,60 грн., з яких по 88321,45 грн. винагорода успіху та по 2758,15 грн. витрати на прибуття адвоката в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Заяву про надання доказів таких витрат представник позивача направив до апеляційної інстанції 15 лютого 2021 року, як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року  № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у ЦПК України.
Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України.
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Встановлено, що 20 жовтня 2020 року ОСОБА_2 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням «РО ЛЕКС», та адвокати такого об`єднання на підставі відповідних ордерів Руденко Д.В. та Руденко О.В. брали участь в судових засіданнях та відповідно надавали правничу допомогу позивачеві.
До заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, додано копію договору про надання правової допомоги від 20 жовтня 2020 року та від тієї ж дати додаткову угоду, дві копії квитанцій про купівлю палива у сумі 2124,15 грн. 2 192,15 грн. 
Відповідно до додаткової угоди від 20 жовтня 2020 року передбачено сплату адвокатському об`єднанню гонорару в розмірі 600000 грн. та додаткова винагорода (гонорар успіху) 10 % від розміру задоволених позовних вимог за рішенням суду .
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (latridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат.
При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
З урахуванням складності справи, пункту 1.1 та 1.2. додаткової угоди 20 жовтня 2020 року, якою передбачено сплату гонорару в розмірі 60000 грн. та 10% від задоволеної суми позову, розумності цих витрат, їх співмірності з ціною позову та складністю справи, колегія суддів прийшла до висновку, що при витратах на надання правничої допомоги належить стягнути витрати, як «гонорар успіху» в розмірі по 25 000 грн. з кожного відповідача, що відповідатиме засадам розумності, співмірності та доцільності.
Крім того частковому задоволенню підлягають витрати понесені адвокатом у зв`язку з його явкою до суду відповідно до вимог ст. 138 ЦПК України. Так ним надано квитанції про купівлю палива на суму 4316,30 грн. (2124,15 грн. +2 192,15 грн.). Тому з кожного відповідача підлягають стягненню вказані витрати по 2158, 15 грн. 
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (проживає: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (проживає: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 ) по 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. з кожного витрат на правничу допомогу (гонорар успіху) та по 2158,15 грн. витрат, пов`язаних з явкою до суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 01 березня 2021 року.
   Судді:                                                                 Т.З. Бондаренко 
      Т.В. Крамаренко 
        В.І. Темнікова