Справа № 464/2748/15-ц                        Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 22-ц/811/2516/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 лютого 2021 року м.Львів

 Справа № 464/2748/15
  Провадження № 22ц/811/2516/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_2  
на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 11 серпня 2020 року у складі судді Мички Б.Р.,
у справі 
за скаргою  ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця ,-

встановив:        
12 травня 2020 року ОСОБА_2 звернувся з цією скаргою. Просить визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Сихівського відділу ДВС у місті Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) Рудницької М.О. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 61180772. Просить зобов`язати винести таку постанову, посилаючись на виконання ним (боржником) рішення суду в повному обсязі. Вказує, що на виконанні Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження ВП № 61180772 з примусового виконання виконавчого листа № 464/2748/15-ц, виданого Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення з нього ( ОСОБА_2 ) на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» 24 951,91 грн., з яких: 10 790,26 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 14 161,65 грн. - прострочена заборгованість по відсотках. 5 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження. Зазначає, що 27 лютого 2020 року він звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду та надав докази погашення заборгованості ( квитанції та виписки). Просить задовольнити скаргу.
Ухвалою  Сихівського районного суду м. Львава від 11 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги.
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на її доводи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Ухвала суду першої інстанції мотивована наступним.
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Встановлено, що на виконанні Сихівського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 61180772 з примусового виконання виконавчого листа № 464/2748/15-ц, виданого 8 серпня Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія», 24 951,91 грн., з яких: 10 790, 26 грн. -заборгованість по тілу кредиту, 14 161,65 грн. - заборгованість по відсотках. 
5 лютого 2020 року державним виконавцем Рудницькою М.О. відкрито виконавче провадження. 
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із погашенням заборгованості у розмірі 24 951,91 грн. згідно з виконавчим листом у 2016 році. 
З листа ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 19 березня 2020 року вбачається, що станом на 19 березня 2020 року стягувачем не отримано коштів по ВП № 61180772, заборгованість не погашена. 
Листом відділу державної виконавчої служби від 23 квітня 2020 року повідомлено про невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження через ненадання доказів сплати заборгованості за вказаним виконавчим документом стягувачу - ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» 51 678, 78 грн. заборгованості за кредитним договором № ІСКGМСG.9581.003 від 27 жовтня 2008 року, яка утворилася станом на 25 березня 2015 року.
Постановою Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія», 24 951,91 грн., з яких: 10 790,26 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 14 161,65 грн. - прострочена заборгованість по відсотках, яка утворилася станом на 25 березня 2020 року. 
В матеріалах справи наявний договір № 103 від 6 лютого 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги з протоколом електронного аукціону, укладений між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Виконавчий лист для пред`явлення до примусового виконання виданий судом 8 серпня 2019 року, у якому стягувачем виступає ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія», розмір заборгованості становить 24 951,91 грн. 
З квитанції та виписок про сплату коштів вбачається, що таку сплату здійснено у 2016 році, після рішення суду першої інстанції та до винесення постанови судом апеляційної інстанції.
Перерахунок здійснено ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», а не стягувачу у відкритому виконавчому провадженні. 
Виплата коштів мала місце до видачі виконавчого листа та не на рахунок стягувача. 
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Довідки ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відомості ТОВ «Українське бюро кредитних історій» не свідчать про виконання рішенням суду про зобов`язання щодо стягувача ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» .
Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
Відомості про вжиття таких заходів заявником відсутні, оскільки ОСОБА_2 у скарзі зазначено, що заборгованість погашена у 2016 року, тобто до початку примусового стягнення боргу у лютому 2020 року. 
Згідно із ч.1, п.1 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Доводи скарги про протиправну бездіяльність державного виконавця не підтверджені.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні скарги. 
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо суд встановить, що рішення, дія чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
У матеріалах справи відсутні докази для спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-
                       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2   відхилити. 

Ухвалу Сихівського  районного  суду м. Львова  від  11 серпня  2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді