ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

19 лютого 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/276/20
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/226/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
із секретарями – Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В., 
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа – управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 жовтня 2020 року (місце ухвалення – м. Чернігів, дата складання повного рішення – 21.10.2020)  у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі батька у вихованні дітей,
                                 В С Т А Н О В И В :
У січні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: зобов`язати ОСОБА_2   не чинити позивачу перешкод у спілкуванні із спільними дітьми:  сином  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити порядок участі  у вихованні та спілкуванні із сином та дочкою, згідно умов, визначених  рішенням  виконавчого комітету  Деснянської районної у місті Чернігові ради  від 23.09.2019 № 240, а саме:
- у понеділок батько  забирає сина ОСОБА_5 із навчальною закладу після занять, дочку ОСОБА_6 із дитячого закладу о 17 год 30 хв та повертає дітей до місця постійного проживання о 20 годині;
- у вівторок та четвер батько забирає сина ОСОБА_5 о 17 год 30 хв із навчального закладу, за умови відвідування дитиною о 18.00 годині  гуртка, та повертає його до місця постійного проживання о 20-00 годині;
- у другу та четверту суботу місяця батько забирає дітей із дому о 10.00 годині  та повертає їх на місце  постійного проживання у неділю  о 10.00 годині. 
Позов обґрунтовано тим, що згідно із рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.09.2019  між сторонами  шлюб розірвано, питання щодо визначення місця проживання дітей  не вирішувалось. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до судового наказу  Новозаводського районного суду м. Чернігова  від 23.08.2019,  з позивача  на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.08.2019 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Позивач зазначає, що сплачує аліменти на утримання дітей щомісячно, своєчасно, та  не допускає виникнення заборгованості.
Окрім цього, позивач  постійно намагається  підтримувати нормальний батьківський зв`язок із дітьми, приймає участь у їх вихованні, розвитку здібностей та забезпечує їх всім необхідним для нормального становлення. 
Однак, протягом останніх семи  місяців із відповідачкою  виникають непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні дітей, їх відвідуванні, створюються штучні перешкоди зі сторони відповідача для  нормального спілкування з дітьми.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.10.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі батька у вихованні дітей відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач  не чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, сторони дотримуються встановленого рішенням  виконавчого комітету Деснянської районної  у місті Чернігові ради  від 23.09.2019 року № 240 «Про розв`язання спорів  між батьками щодо виховання дітей», порядку спілкування з дітьми, що підтвердили у судовому засіданні, з врахуванням чого суд прийшов до висновку про відсутність спору між батьками.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 – адвокат Бабинець С.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції від 16.10.2020 скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування незаконності судового рішення заявник посилається на те, що на час звернення до суду відповідачка обмежувала позивача у спілкуванні з дітьми з надуманих підстав.
У скарзі заявник посилається на те, що судом не враховано відсутність можливості спілкування батька з дітьми, оскільки воно не могло бути реалізоване позивачем через небажання відповідача його дотримуватись, що проявляється в ігноруванні відповідачем як пропозицій позивача про зустрічі з спільними дітьми, так і в неодноразовому коментуванні відповідачем того, що рішення виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 240 від 23.09.2019 «Про розв`язання спорів між батьками щодо виховання дітей» є необов`язковим для виконання відповідачем, тому вона не буде його виконувати. Посилається, що після винесення судового рішення від 16.10.2020 відповідач продовжила чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми, та на даний час продовжує обмежувати у спілкуванні та створює штучні перешкоди для цього, а саме: навмисно забирає дітей зі школи та садочку раніше ніж батько; у другу та четверту суботу місяця на телефон не відповідає; двері квартири, де проживає разом з дітьми, не відчиняє, що унеможливлює спілкування батька з дітьми. Такі дії відповідача створюють ймовірність втрати емоційних контактів батька з дітьми, що може призвести до повного розриву батьківських стосунків з сином і дочкою, що порушить права позивача та унеможливить виконання обов`язків передбачених законом.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 розірвали шлюб 25.09.2019 року, що підтверджується рішенням  Новозаводського районного суду міста Чернігова  від 25.09.2019 року (а.с. 14-15).
Відповідно до  копій свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені: батько - ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_2 (а.с. 12, 13).
Згідно із судовим наказом  Новозаводського районного суду м. Чернігова  від 23.08.2019,  з позивача  на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.08.2019 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 16-17).
Відповідно до довідки  про реєстрацію  місця проживання особи, виданої управління адміністративних  послуг від 16.05.2019, ОСОБА_1 , з 17.10.2006 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
Згідно із листом  Новозаводського  ВДВС  у місті Чернігові від 19.05.2019 та розрахунку  заборгованості  зі сплати аліментів, у ОСОБА_1 заборгованості  по аліментам немає (а.с. 71,72).
Відповідно до рішення  виконавчого комітету Деснянської районної  у м. Чернігові ради  від 23.09.2019 № 240 «Про розв`язання спорів  між батьками щодо виховання дітей», ОСОБА_1 встановлено  наступний порядок  спілкування із  малолітніми дітьми: ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 : 
- у понеділок батько  забирає сина ОСОБА_5 із навчальною закладу після занять, дочку ОСОБА_6 із дитячого закладу о 17 год 30 хв та повертає дітей до місця постійного проживання о 20-00 годині;
- у вівторок та четвер батько забирає сина ОСОБА_5 о 17 год 30 хв із навчального закладу, за умови відвідування дитиною о 18-00 годині  гуртка, та повертає його до місця постійного проживання о 20-00 годині;
- у другу та четверту суботу місяця батько забирає дітей із дому о 10-00 годині  та повертає їх до місця  постійного проживання у неділю,  о 10-00 годині. 
Згідно вказаного рішення, позивач має повідомляти матір дітей про можливість чи неможливість забирати дітей зі школи  та дошкільного навчального закладу. Спілкування має відбуватися за бажанням дітей, з урахуванням стану здоров`я, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку (а.с. 19).
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач  не чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, сторони дотримуються встановленого рішенням  виконавчого комітету Деснянської районної  у місті Чернігові ради  від 23.09.2019 року № 240 «Про розв`язання спорів  між батьками щодо виховання дітей», порядку спілкування з дітьми, що підтвердили у судовому засіданні, з врахуванням чого суд прийшов до висновку про відсутність спору між батьками.
З таким висновком суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини).
Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дітьми, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до батька, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дітьми, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтями 12 - 15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
У справі, що переглядається, апеляційним судом установлено, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють батька можливості регулярно спілкуватися з дітьми, а відповідачка перешкоджає виконанню рішення, яким визначено порядок спілкування батька з дітьми.
Як вбачається, в обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог  позивач посилається, що протягом останніх семи  місяців із відповідачкою  виникають непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні дітей, їх відвідуванні, створюються штучні перешкоди зі сторони відповідачки для  нормального спілкування з дітьми.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції відповідачка пояснила, що позивачем не виконується рішення виконавчого комітету  Деснянської районної у місті Чернігові ради  від 23.09.2019 № 240 щодо спілкування батька з дітьми, отже відсутні підстави і для задоволення вимог позивача з цих підстав.
Суд першої інстанції зазначені обставини залишив поза увагою та прийшов помилкового висновку про відсутність спору між сторонами.
Відповідно до акту обстеження умов проживання, наданого у суді апеляційної інстанції, з метою визначення можливості перебування дітей у батька, було встановлено, що для дітей створено належні умови (а.с. 164).
Крім того, представник органу опіки та піклування під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції пояснила, що сторони мають особисті конфліктні відносини, які не повинні порушувати інтереси дітей.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необхідності  визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дітьми є обґрунтованими.
Так, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 03.02.2021 судом у справі було оголошено перерву до 19.02.2021, та запропоновано сторонам надати графік спілкування з дітьми, проте відповідачка ОСОБА_2 не запропонувала іншого порядку, часу виховання та спілкування батька з дітьми.
З врахуванням наведеного, посилання відповідача, що спілкування батька  унеможливлено змінами у розкладі відвідування дітьми дитячих закладів, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
  Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітніми дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Разом з тим, зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дітей, їх прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дітей.
Апеляційний суд, врахувавши інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, сімейні обставини та фактори, які впливають на участь батька у вихованні дітей, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та  наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Як зазначено в пунктах 56—61 висновку № 7 (2005) КРЄС, «усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою — це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного».
Враховуючи, передусім, якнайкращі інтереси малолітніх дітей, колегія суддів вважає, що резолютивну частини рішення слід викласти з урахуванням умов, визначених рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 240 від 23.09.2019, крім того повинні бути враховані кліматичні умови, стан здоров`я, режим дня та харчування для дітей відповідного віку та обов`язок повернення дітей за місцем проживання матері ОСОБА_2 після проведеного спілкування, тобто наступним чином: 
у понеділок батько забирає ОСОБА_5 з навчального закладу після занять, ОСОБА_6 з дитячого закладу о 17-30 годині та повертає на місце постійного проживання о 20-00 годині;
у вівторок та четвер батько забирає ОСОБА_5 та ОСОБА_6 о 17-30 годині з навчального закладу за умови відвідування дитиною о 18-00 годині гуртка та повертає його на місце постійного проживання о 20-00 годині;
у другу та четверту суботу місяця батько забирає дітей з дому о 10-00 годині та повертає їх на місце постійного проживання у неділю о 10-00 годині.
Зазначені уточнення, не є виходом за межі заявлених вимог, оскільки вони  їх не змінюють, проте роблять судове рішення, яке стосується малолітніх дітей, більш чітким, сприйнятливим та доступним до виконання.
За таких обставин, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового рішення судом апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн  у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1261,20 грн – за розгляд справи судом апеляційної інстанції.                              
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 жовтня 2020 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі батька у вихованні дітей задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у спілкуванні із спільними дітьми: сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , т а дочкою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити ОСОБА_1 , порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , т а дочкою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно умов, визначених рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 240 від 23.09.2019, з  урахуванням кліматичних умов, стану здоров`я, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку з обов`язковим поверненням дітей за місцем проживання матері ОСОБА_2 після проведеного спілкування, тобто наступним чином: 
у понеділок батько забирає ОСОБА_5 з навчального закладу після занять, ОСОБА_6 з дитячого закладу о 17-30 годині та повертає на місце постійного проживання о 20-00 годині;
у вівторок та четвер батько забирає ОСОБА_5 та ОСОБА_6 о 17-30 годині з навчального закладу за умови відвідування дитиною о 18-00 годині гуртка та повертає його на місце постійного проживання о 20-00 годині;
у другу та четверту суботу місяця батько забирає дітей з дому о 10-00 годині та повертає їх на місце постійного проживання у неділю о 10-00 годині.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840,80 грн  у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1261,20 грн – за розгляд справи судом апеляційної інстанції.   
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 23.02.2021.
Головуючий                                                        Судді :