ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/10119/15
адміністративне провадження № К/9901/12966/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016р. (судді - Бєлова Л.В., Гром Л.М., Міщук М.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У травні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, в якому просили:
визнати протиправними дії відповідача щодо невжиття заходів стосовно скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на площі 8,2 га між вулицями Щаслива, Братська, Толстого, Л. Українки, Житня в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області від 04.07.2014р. КС083141850239 на будівництво багатоквартирних житлових будинків з нежитловими приміщеннями (І - V черги); АДРЕСА_1 , та від 11.12.2014р. КС083143450124 на будівництво двосекційного багатоквартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями АДРЕСА_7, АДРЕСА_6 , поданої ОСОБА_4 та виключити запис про її реєстрацію з єдиного реєстру;
зобов`язати відповідача скасувати реєстрацію вказаних декларацій про початок виконання будівельних робіт.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачі є власниками земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 . (том І а.с. 216, 226, 234)
Рішенням 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради №40 від 16.06.2014р. затверджено детальний план території багатоквартирної житлової забудови на площі 8,2 га на території с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області між вулицями Щаслива, Братська, Толстого, Л. Українки, Житня. (том І а.с. 175)
27.06.2014р. та 01.12.2014р. відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації замовнику будівництва ОСОБА_4 надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки №143/2014 та №270/2014 на розробку проектно-кошторисної документації для багатоквартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 .
Замовником вказаних містобудівних умов є власник цих земельних ділянок на підставі: свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 12.03.2014р. та договорів купівлі-продажу земельної ділянки №885 від 28.02.2014р., №5382 від 23.11.2013р. та №1879 від 05.07.2013р. (том І а.с. 136 - 140)
04.07.2014р. та 11.12.2014р. відповідачем здійснено реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт КС083141850239 - на будівництво багатоквартирних житлових будинків з нежитловими приміщеннями І - V черги АДРЕСА_1; та КС 083143450124 - на будівництво двосекційного багатоквартирного житлового будинку з нежитловим приміщенням АДРЕСА_7, АДРЕСА_6 . (том І а.с. 136 - 140)
Судами встановлено, що реєстрація декларацій здійснена на підставі поданих документів, в тому числі рішення 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради №40 від 16.06.2014р. «Про затвердження детального планування територій», яким затверджено детальний план території багатоквартирної житлової забудови на площі 8,2 га на території с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області між вулицями Щаслива, Братська, Толстого, Л. Українки, Житня .
Судами встановлено, що позивачі неодноразово звертались до Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Київської області із вимогою щодо проведення перевірки відповідності будівельних робіт вимогам чинного законодавства України та прийняття наказу про скасування реєстрації зазначених декларацій про початок виконання будівельних робіт. (том І а.с. 181; 196; 205 - 206)
Листами ДАБІ України від 18.04.2014р. №7/10-5/1804/08/04, від 30.07.2014р. №7/10-36/3007/08/04, від 12.06.2015р. №10/10-85/1206/03, від 12.06.2015р. №10/10-85/1206/03, від 17.07.2015р. №10/10-27/1707/06/02, від 05.10.2015р. №40-202-19/8951, від 05.10.2015р. №40-202-19/8951, від 09.12.2015р. №40-703-19/10619, від 09.12.2015р. №40-703-19/10619 позивачів повідомлено про недотримання замовником будівництва вимог містобудівного законодавства під час будівництва багатоквартирних житлових будинків з житловими приміщеннями (I - V черги) за адресою: АДРЕСА_1. (том І а.с. 182 - 195)
Однак при цьому органи державного архітектурно-будівельного контролю повідомили позивачів, що виявлені порушення будівельних норм і правил не є підставою для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2015р. у справі №369/13064/14-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015р., визнано нечинним рішення 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради №40 від 16.06.2014р. «Про затвердження детального планування територій». (том І а.с. 30 - 33; 21 - 26)
Також іншою постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2015р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015р., у справі №369/13063/14-а визнано протиправним і скасовано рішення 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради №40 від 16.06.2014р. «Про затвердження детального планування територій». (том І а.с. 16 - 20; а.с. 94 - 98)
06.05.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт КС083141850239 та КС083143450124 на підставі вищевказаних судових рішень у справі №369/13064/14-а та відповідно до пункту 14 Порядку виконання будівельних робіт від 13.04.2011р. №466. (том І а.с. 35)
Судами встановлено, що до теперішнього часу відповідач відповідного наказу про скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт не видав, зазначені декларації не скасував, а тому вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо нескасування реєстрації декларацій протиправною, позивачі звернулись до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що реєстрація оскаржуваних декларацій здійснена відповідачем на підставі поданих документів, серед яких в тому числі було рішення 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради від 16.06.2014р. № 453 «Про затвердження проекту детального плану території багатоквартирної житлової забудови в селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області». Проте оскільки вказане рішення сільської ради визнано нечинним постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2015р. у справі № 369/13064/14-а, а тому на підставі пункту 14 Порядку виконання будівельних робіт, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466, реєстрація спірних декларацій підлягає скасуванню у зв`язку з вищенаведеними обставинами.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2015р. в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016р. постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області щодо нездійснення скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на площі 8,2 га між вулицями Щаслива, Братська, Толстого, Л. Українки, Житня в селі Софіївська-Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області від 04.07.2014р. КС083141850239 / будівництво багатоквартирних житлових будинків з нежитловими приміщеннями (І-V) черги; АДРЕСА_1, та від 11.12.2014р. КС 083143450124 / будівництво двосекційного багатоквартирного житлового будинку з нежитловим приміщенням АДРЕСА_7, АДРЕСА_6 , поданої ОСОБА_4 та виключення її з реєстру.
Скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на площі 8,2 га між вулицями Щаслива, Братська, Толстого, Л. Українки, Житня в селі Софіївська-Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області від 04.07.2014р. КС083141850239 / будівництво багатоквартирних житлових будинків з нежитловими приміщеннями (І-V) черги; АДРЕСА_1 , та від 11.12.2014р. КС 083143450124 / будівництво двосекційного багатоквартирного житлового будинку з нежитловим приміщенням АДРЕСА_7, АДРЕСА_6 , поданої ОСОБА_4 .
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що декларації, про скасування реєстрації яких просять позивачі, були зареєстровані відповідачем 04.07.2014р. та 11.12.2014р., а рішення Софійсько-Борщагівської сільської ради від 16.06.2014р. №40 «Про затвердження проекту детального планування території» визнано нечинним у 2015 році. Таким чином, на час реєстрації цих декларацій відповідачем зазначена в них інформація з посиланням на рішення Софійсько-Борщагівської сільської ради від 16.06.2014р. №40 була дійсною та достовірною, а тому підстави для скасування таких реєстрацій на підставі пункту 14 Порядку №466 та ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку із скасуванням вказаного рішення сільської ради відсутні.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про задоволення позову частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Отже, рішення 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради №40 від 16.06.2014р. «Про затвердження детального планування територій» втратило свою чинність з 31.03.2015р.
Апеляційний суд виходив з того, що повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації вносились у зв`язку з коригуванням проектної документації об`єкта та на підставі довідок виконавчого комітету Софіївська-Борщагівської сільської ради, що були видані відповідно до детального плану території. Натомість відповідачем не доведено, що з дати визнання нечинним рішення 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради №40 від 16.06.2014р. «Про затвердження детального планування територій», тобто починаючи з 31.03.2015р., місцевою радою прийнято рішення про затвердження детального планування територій, що було б чинним станом на зміну даних у зареєстрованих деклараціях.
З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в    якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що визнання нечинним рішення 17 сесії 7 скликання Софійсько-Борщагівської сільської ради №40 від 16.06.2014р. «Про затвердження детального планування територій» жодним чином не впливає на відомості, що зазначені у спірних деклараціях, оскільки зазначення інформації щодо рішень органів місцевого самоврядування про затвердження проектів детального планування територій формою декларації про початок виконання будівельних робіт не передбачено.
Крім того, посилається на те, що у Департаменту є в наявності докази щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства третьою особою по справі, проте оскільки порушення містобудівного законодавства раніше не розглядалися як підстава позовних вимог щодо скасування реєстрації спірних декларацій, представниками відповідача дані докази не були додані до справи і не розглядались судами попередніх інстанцій. Таким чином, при винесенні рішення судом апеляційної інстанції порушено принцип змагальності сторін шляхом позбавлення відповідача можливості надати свої заперечення та докази, що спростовують підстави, з яких судом апеляційної інстанції було прийнято рішення по справі, не з`ясовано усі необхідні обставини у справі.
Посилається на те, що будівництво, яке проводиться третьою особою на підставі декларації №КС 083143450124 від 11.12.2014р. не можна віднести до самочинного будівництва в розумінні ст. 376 ЦКУ, оскільки зазначене будівництво відбувається на земельній ділянці, що відведене для цієї мети, та на підставі документу, що надає право виконувати будівельні роботи, у відповідності до проектної документації та без істотних порушень будівельних норм і правил.
Також посилається на те, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, не визначивши чи порушені права, свободи та інтереси позивачів реєстрацією відповідачем декларації №КС 083143450124 від 11.12.2014р., скасував її реєстрацію. При цьому суд виходив з того, що у останньому листуванні позивачі підтверджують те, що зазначена декларація жодним чином не стосується вул. Житня, а отже самими позивачами підтверджено, що вказана декларація жодним чином не порушує їх законних прав та інтересів.
Крім того, посилається на те, що третьою особою (замовником будівництва) 23.02.2016р. інформовано Департамент про наявність нового рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради №64 від 10.07.2015р. «Про затвердження детального плану території багатоквартирної житлової забудови в селі Софіївська Борщагівка Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району».
У відзиві на касаційну скаргу позивачі просили залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017р.), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких     законом     установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.».
Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не погодитися із запропонованим підходом. 
Звертаючись до суду з позовом та заявою про його забезпечення про скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт, позивачі зазначали, що такі порушують їх права, оскільки спірне будівництво здійснюється з численними порушеннями будівельних норм, а допущені замовником будівництва ОСОБА_4 порушення будівельних норм під час зазначеного будівництва порушує їх права, як власників та користувачів сусідніх земельних ділянок, оскільки проект будівництва розроблений не тільки відносно земельної ділянки забудовника, якою вона володіє на праві приватної власності, але й охоплює всі прилеглі земельні ділянки приватних власників, на яких розташовані їх домоволодіння.
При цьому позивачі також вказують на те, що внаслідок незаконного будівництва інженерні комунікації забудовника за проектом забудови (паркувальні майданчики, внутрішньо будинкові проїзди, очисні споруди) заплановані під розміщення в зоні приватної забудови, а деякі безпосередньо у дворах та огородах мешканців прилеглих садиб.
Крім того, позивачі неодноразово наголошували на тому, що зверталися до відповідача з вимогами щодо усунення зазначених порушень у зв`язку з незаконністю будівництва, яке, на їх думку, спричинило порушення їх прав та інтересів.
Суд звертає увагу, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Суд звертає увагу, що позивачі фактично оспорюють декларації про початок виконання будівельних робіт, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов`язки в першу чергу для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким їх адресовано.
Спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок проведення третьою особою будівельних робіт, які, на думку позивачів, порушують їх права, як власників сусідніх земельних ділянок та розташованих на них будинках, а тому у позивачів виникла необхідність захисту їх цивільних прав, у зв`язку із чим вони звернулися до органів архітектурно-будівельного контролю, а в подальшому до суду.
Отже, вимоги про скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт.
Така позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.08.2018р. у справі №815/1568/16, від 22.08.2018р. у справі №815/1568/16, від 15.07.2020р. у справі №809/78/16 та інш.
Крім того, позивачі не є суб`єктами спірних правовідносин у сфері містобудування, відповідач як суб`єкт владних правовідносин щодо позивачів владні управлінські функції не здійснював і рішень не приймав, реєстрація спірної декларації про початок будівельних робіт здійснювалась не за заявою позивачів і безпосередньо не впливала на виникнення у них прав та обов`язків.
Водночас порушення своїх прав та відповідно право звернення до суду з позовом про скасування спірної декларації позивачі пов`язують з порушенням їх прав володіння об`єктами нерухомості, які підлягають захисту в порядку цивільного судочинства, а відтак юрисдикція адміністративних судів на такі спори не поширюється.
Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється та на необхідність вирішення спору в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
Відповідно до статті 239 КАС України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. 
Керуючись ст. 238, 239, 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу  Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2015р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016р. скасувати.
Провадження у справі №826/10119/15 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити.
Протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови позивачі вправі звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук